Справа № 706/736/26
1-кп/706/118/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2026 року м. Христинівка
Христинівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , в залі суду м.Христинівка розглянувши матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026250320000486 від 17.04.2026 року  за обвинуваченням  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Комарівка Гайсинського району Вінницької області, із середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, інваліда 3 групи, одруженого, який на утриманні має неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зареєстрований по АДРЕСА_1 , а фактично проживає по АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, сторони та учасники кримінального провадження: прокурор: ОСОБА_4 , обвинувачений: ОСОБА_3            ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_3 будучи визнаним винуватим постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 02.09.2024, справа № 144/1235/24, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік; постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 13.02.2025, справа № 144/100/25, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки; постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 10.02.2026, справа № 144/1889/25, у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 3 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судове рішення, що набрало законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, вчинив дії щодо їх умисного невиконання, а саме: 16.04.2026 близько 17 год. 00 хв. по вул. Українська в с. Мала Севастянівка Уманського району Черкаської області керував автомобілем марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час чого був зупинений працівниками Національної поліції України.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, критично оцінив свою протиправну поведінку та надав показання щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, зазначивши, що дійсно знаючи про те, що він позбавлений права керування продовжував керувати транспортними засобами.  
Відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України суд встановив, що обвинуваченому ОСОБА_3 суть обвинувачення зрозуміла. Обвинувачений визнає свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діянням, щиро розкаюється у вчиненому, його показання є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.       
Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 доведена і він повинен нести відповідальність за ч. 1 ст.382 КК України, тобто за умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.          
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.      
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 передбачені ст. 67 КК України, відсутні.       
Частиною 1 ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.           
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.     
Із урахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим  ОСОБА_3 кримінального правопорушення, обставин даного кримінального провадження, особи винного, який ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, раніше не судимий, на утриманні має неповнолітнього сина, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що свідчить про усвідомлення ним протиправності своїх вчинків, соціальних зв`язків обвинуваченого, беручи до уваги наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, а саме: за ч.1 ст.382 КК України - у виді штрафу, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.    
Підстав для застосування положень ст.69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд невбачає у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даною статтею, можуть бути застосовані.   
Процесуальні витрати відсутні.      
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.    
Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось.        
Долю речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.        
На підставі викладеного, керуючись ст. 374-376 КПК України, -          УХВАЛИВ:     
ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України  та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.    
Речові докази: оптичний СD-R диск із відеозаписами – залишити при матеріалах кримінального провадження.        
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.           
Вирок може бути оскаржений в Черкаський апеляційний суд всіма учасниками судового провадження протягом 30 днів з моменту проголошення. 

Суддя | ОСОБА_5