Справа №601/1787/26 
Провадження № 3/601/571/2026 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 вересня 2026 року          м. Кременець
Суддя Кременецького районного суду Тернопільської області Мочальська В.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої по АДРЕСА_1 , непрацюючої,
за ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
УСТАНОВИВ:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 782059 від 08.06.2026 вбачається, що 07.05.2026 близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_1 зі сторони свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 , 2010 року народження, допустила вчинення останнім булінгу (цькування) відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме 07.05.2026 близько 22 години неповнолітній ОСОБА_2 вчинив кібербулінг психологічного характеру, що виражалося в голосових повідомленнях образливого характеру. Також, 05.05.2026 близько 11 години ОСОБА_3 перебувала на шкільному подвір`ї Кімнатецької ЗОШ, неповнолітній ОСОБА_2 образливо чіплявся, ображав нецензурними словами, дії ОСОБА_2 були систематичними. Внаслідок зазначених дій була завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_3 ..
ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ч. 3 ст. 173-4 КУпАП відповідальність за цією нормою закону настає за вчинення булінгу (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого, вчинене малолітніми або неповнолітніми особами віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років.
Згідно з п.п 3-1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про освіту» булінг (цькування) - діяння (дії або бездіяльність) учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого.
У п.4 розділу І Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), який затверджений наказом МОН України від 28 грудня 2019 № 1646 «Деякі питання реагування на випадки булінгу (цькування) та застосування заходів виховного впливу в закладах освіти» вказано, що ознаками булінгу (цькування) є систематичне вчинення учасниками освітнього процесу діянь стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи та (або) такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, в тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, а саме:умисне позбавлення їжі, одягу, коштів, документів, іншого майна або можливості користуватися ними, перешкоджання в отриманні освітніх послуг, примушування до праці та інші правопорушення економічного характеру; словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи; будь-яка форма небажаної вербальної, невербальної чи фізичної поведінки сексуального характеру, зокрема принизливі погляди, жести, образливі рухи тіла, прізвиська, образи, жарти, погрози, поширення образливих чуток; будь-яка форма небажаної фізичної поведінки, зокрема ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, завдання ударів; інші правопорушення насильницького характеру.
При цьому, суд враховує, що Закон України «Про освіту» пов`язує поняття булінгу не лише зі статусом учасників освітнього процесу, а й із функціонуванням механізму реагування закладу освіти на випадки булінгу. Відповідно до статті 26 Закону України «Про освіту» керівник закладу освіти забезпечує створення безпечного освітнього середовища, організовує розгляд заяв про випадки булінгу та утворює комісію з їх розгляду. Водночас повноваження закладу освіти поширюються виключно на учасників освітнього процесу цього закладу освіти, а не на осіб, які навчаються в інших закладах освіти.
Згідно характеристики ДНЗ «Почаївське вище професійне училище» №456 від 18.06.2026 ОСОБА_2 навчається в даному закладі з 23.09.2025.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є ученицею 8 класу Кімнатецькій ЗОШ.
Системний аналіз статті 173-4 КУпАП, Закону України «Про освіту» та Порядку реагування на випадки булінгу (цькування), затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 28.12.2019 № 1646, свідчить про те, що законодавець пов`язує булінг із правовідносинами, які виникають у межах конкретного закладу освіти. Саме заклад освіти створює комісію, з`ясовує обставини події, встановлює наявність чи відсутність ознак булінгу та застосовує заходи реагування щодо учасників власного освітнього процесу. Здійснення таких повноважень стосовно осіб, які не є учасниками освітнього процесу відповідного закладу освіти, законом не передбачено.
Незважаючи на те, що Закон України «Про освіту» не містить прямої вказівки на необхідність належності учасників освітнього процесу до одного закладу освіти, мета та зміст правового регулювання інституту булінгу свідчать, що відповідальність за ст. 173-4 КУпАП настає за діяння, які виникають у межах освітнього середовища та пов`язані з спільним освітнім процесом. Якщо ж особа навчається в іншому закладі освіти та не перебуває у відповідних освітніх правовідносинах із потерпілим, відсутні підстави для кваліфікації її дій як булінгу.
До матеріалів справи на підтвердження вини неповнолітнього ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 КУпАП, окрім протоколу про адміністративне правопорушення ВАД№782059 від 08.06.2026 долучено: заяву ОСОБА_4 від 05.06.2026, письмові пояснення ОСОБА_3 від 05.06.2026, письмові пояснення ОСОБА_4 від 05.06.2026, письмові пояснення ОСОБА_5 від 05.06.2026, письмові пояснення ОСОБА_6 від 05.06.2026, характеристика ОСОБА_2 від 18.06.2026, витяг з протоколу №2 від 20.04.2026, аудіозапис (telegram.audio).
Отже, оскільки ОСОБА_2 не є учасником освітнього процесу закладу освіти, в якому навчається потерпіла, а тому не є суб`єктом цього адміністративного правопорушення, що виключає можливість його притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 173-4 КУпАП.
При цьому, враховуються положення ст. 62 Конституції України, у відповідності до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинен прийти до висновку про винуватість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поза розумним сумнівом.
У відповідності до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтями ч. 2 ст. 33, ст. 40-1, ч. 3 ст. 173-4, ст. ст. 245, 280, 283, 284, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області.

Суддя | |