КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2026 року м. Київ справа №640/5068/22
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Громадської організації «РАДА ВЕТЕРАНІВ АТО» до Міністерства оборони України, за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу, 
в с т а н о в и в: 
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Громадська організація «РАДА ВЕТЕРАНІВ АТО» з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства оборони України від 20.01.2022 №6-ДП, яким поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України з 25.09.2021.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 справу прийнято до провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю наказу Міністерства оборони України від 20.01.2022 №6-ДП, яким поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України з 25.09.2021.
Відповідачем до суду подано відзив, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю. 
Третьою особою до суду подані письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог, відповідно до яких проти задоволення позову заперечує. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом Міністра оборони України №6-ДП від 20.01.2022 (по особовому складу керівників державних підприємств) на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2021 у справі №640/30056/21 визнано таким, що скасований наказ Міністра оборони України (по особовому складу керівників державних підприємств) від 24.09.2021 №44-ДП щодо звільнення з роботи начальника Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України з 25.09.2021 та дію контракту, укладеного з ним 28.12.2020 та увільнено від тимчасового виконання обов`язків начальника Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України ОСОБА_2 , якій повернутися до виконання обов`язків за посадою головного інженера проєкту державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд». 
Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Повноваження Міністерства оборони України, визначені у законах України “Про національну безпеку України” (ст. 15), “Про оборону України” (ст. 10), “Про Збройні Сили України” (ст. ст. 3, 10), “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” (ст. 14), Положенні про Міністерство оборони України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 671, та іншими актами.
Відповідно до статті 3 Закону України “Про Збройні Сили України” Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період.
Приписами п. 1. Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671 (далі- Положення № 671) закріплено, що Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Згідно вимог статей 8, 10 Закону України “Про Збройні Сили України” Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством.
За приписами ч. 1 ст. 15 Закону України “Про центральні органи виконавчої влади” Міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр.
Підпунктом 1 пункту 10 Положення № 671 визначено, що Міністерство оборони України очолює Міністр оборони України, який здійснює керівництво його діяльністю; затверджує положення про структурні підрозділи апарату Міноборони; утворює, ліквідує, реорганізовує підприємства, установи і організації, що належать до сфери управління Міноборони, затверджує положення про них (їх статути), здійснює в межах своїх повноважень інші функції з управління об`єктами державної власності.
Відповідно до п. 27.4.2 ст. 8 Закону України “Про центральні органи виконавчої влади” та пп. 20 п. 10 Положення №671 Міністр, як керівник міністерства, підписує накази міністерства.
Відповідно до п. 8 Положення № 671 накази Міноборони, видані в межах повноважень, передбачених законом, є обов`язковими для виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами і організаціями незалежно від форми власності і громадянами.
З матеріалів справи встановлено, що наказом Міністра оборони України (по особовому складу державних підприємств) від 16.07.2020 №26-ДП на ОСОБА_1 , покладено тимчасове виконання обов`язків начальника Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України (за його згодою).
У подальшому наказом Міністра оборони України (по особовому складу державних підприємств) від 28.12.2020 №48-ДП ОСОБА_1 , призначено на посаду начальника Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України з укладанням з ним контракту з дня, визначеного у контракті. Період контракту - з 28.12.2020 по 27.12.2023. 
Головне управління майна та ресурсів 09.09.2021 звернулось до Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України з поданням про підготовку проекту наказу Міністра оборони України щодо припинення дії контракту з ОСОБА_1 та його звільнення з посади на підставі п.п. “б”, “г” пункту 23 розділу 5 Контракту.
Наказом Міністра оборони України (по особовому складу державних підприємств) від 24.09.2021 №44-ДП ОСОБА_1 звільнено з посади на підставі п.8 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України та розірвано контракт відповідно до п.п. “б”, “г” пункту 23 розділу 4 Контракту. Підстава - вищезгадане подання. Цим же наказом виконання обов`язків начальника управління покладено на іншу особу.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2021 у справі №640/30056/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, треті особи-Південне управління капітального будівництва Міністерства оборони України, Головне управління майна та ресурсів Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позов задоволено частково: 
визнано протиправним з моменту прийняття та скасовано наказ Міністерства оборони України від 24 вересня 2021 року №44-ДП; 
поновлено ОСОБА_1 , на роботі на посаді начальника Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України з 25 вересня 2021 року; 
зобов`язано Міністерство оборони України вжити заходів по виплаті ОСОБА_3 , середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 25 вересня 2021 року по 15 грудня 2021 року включно; 
допущене негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України з 25 вересня 2021 року.
На виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.12.2021 у справі №640/30056/21 в частині негайного виконання рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України з 25 вересня 2021 року, Міністерством оборони України 20 січня 2022 року видано наказ Міністра оборони України (по особовому складу державних підприємств) №6-ДП.
Вказаним вище наказом Міністра оборони України визнано таким, що скасований, наказ Міністра оборони України (по особовому складу керівників державних підприємств) від 24 вересня 2021 року №44-ДП щодо звільнення з роботи начальника Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України ОСОБА_1 та поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Південного управління капітального будівництва Міністерства оборони України з 25 вересня 2021 року та дію контракту, укладеного з ним 28 грудня 2020 року.
Відповідно до частини сьомої статті 235 Кодексу законів про працю України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Відповідно до частин другої, третьої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно зі статтею статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Пунктом 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
Аналіз норм, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.
Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
А отже, посилання позивача у справі на той факт, що Міністерство оборони України повинно було виконувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.12.2021 у справі №640/30056/21 лише після набрання ним законної сили, є необґрунтованим.
З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно зі ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -
в и р і ш и в :
У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.