Справа № 404/10972/25 
Номер провадження 2-др/404/29/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ДОДАТКОВЕ 

03 вересня 2026 року Фортечний районний суд міста Кропи вницького
в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д
за участю секретаря Котової К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Колошкіна П.І., про ухвалення додаткового рішення суду (вх. № 23474 від 13.05.2026 року) у цивільній справі № 404/10972/25, номер провадження 2/404/4114/25, за позовом ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шестирічного віку,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 у жовтні 2025 року звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки віцд заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шестирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Фортечного районного суду міста Кропивницького від 07 травня 2026 року в задоволенні позову ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шестирічного віку, відмовлено. Судовий збір в розмірі 1211,20 грн компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а.с. 49-50).
До Фортечного районного суду міста Кропивницького відповідача ОСОБА_1 , адвокатом Колошкін П.І. подано заяву про ухвалення додаткового рішення суду (вх. № 23474 від 13.05.2026 року) по вищевказаній цивільній справі, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн (а.с. 54-60).
Позивачем подано до суду заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат (вх. № 40810 від 26.08.2026 року). Вказує, що клопотання про ухвалення додаткового рішення є необгрунтованим, безпідставним з огляду на те, що недотримано вимог щодо співмірності та розумності витрат; відсутність належного підтвердження реальності та обсягу наданих послуг. Крім того, просить урахувати майновий стан позивача, яка є матір`ю, яка здійснює догляд та утримання малолітньої доньки до досягнення нею шестирічного віку, не має значних доходів і перебуває у вразливому матеріальному становищі. Звернення до суду з позовом про стягнення аліментів було спрямоване на захист інтересів сім`ї та дитини. Стягнення з позивача 10000,00 грн створить надмірний фінансовий тягар для матері та негативно позначиться на забезпеченні потреб малолітньої дитини, що суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності. Крім того, відповідачем пропущено строк на подання клопотання про розподіл судових витрат, оскільки рішення у даній справі було проголошено 07 травня 2026 року, клопотання про стягнення витрат подано лише 13 травня 2026 року. Представником відповідача клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку не заявлялося, поважних причин його пропуску не наведено (а.с. 79-83).
Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 18 травня 2026 року розгляд заяви призначено у судове засідання (а.с. 62).
Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Колошкін Павло Ігорович подав до суду заяву (вх. № 24585 від 21.05.2026 року) про розгляд справи без його участі (а.с. 64).
Позивач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви з підстав зазначених у запереченях проти заяви.
Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд встановив таке.
Судом розглядався позов ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шестирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За результатами розгляду цього позову ухвалено рішення від 07 травня 2026 року, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною шестирічного віку, відмовлено. Судовий збір в розмірі 1211,20 грн компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (а.с. 49-50).
Статтею 246 Цивільного процесуального кодексу України визначено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Згідно частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 Цивільного процесуального кодексу України.
Вказаний висновок викладено у постанові (додатковій) Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 447/3950/21 (провадження № 61-11490св23).
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до положень частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України докази витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15).
Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).
Пунктом 2 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відтак, з урахуванням вимог пункту 2 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач у справі має право на відшкодування судових витрат у справі.
У частині другій статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі № 591/550/20 (провадження № 61-6344св23) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У частинах четвертій-шостій статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по-новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
У додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що при розподілі судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20).
Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI). Закон №5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Частинами першою та другою статті 30 Закону №5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
До клопотання про стягнення судових витрат представник відповідача долучив ордер про надання правничої допомоги (а.с. 30), додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги № 25/11/13/43 від 13 листопада 2025 року, відповідно до якої відповідачу було надано правову допомогу на суму 10000,00 грн (а.с. 56), договір № 25/11/13/43 про надання правової допомоги від 13 листопада 2025 року (а.с. 57-58), акт наданих послуг від 10 квітня 2026 року (а.с. 59). 
Після ухвалення судом рішення у даній справі, представник відповідача, адвокат Колошкін П.І. подав до суду заяву, в якій просить ухвалити додаткове рішення та стягнути із позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, оскільки представник відповідача надав усі докази понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, а також те, що в задоволенні позову було відмовлено повністю, відповідач має право на відшкодування судових витрат, зокрема і витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим, суд, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення та стягнути з позивача на користь відповідача 1000,00 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу, шо відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності.
На підставі викладеного, керуючись статтею 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення суду складено 03.09.2026 року.

Суддя Фортечного районного 
суду міста Кропивницького Людмила КУЛІНКА 

Суддя Фортечного районного суду 
міста Кропивницького Л. Д. Кулінка