01.07.2026

Справа № 720/880/25
Провадження № 3-в/720/2/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року м. Новоселиця 

Суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив переглянути за нововиявленими обставинами постанову Новоселицького районного суду від 09 травня 2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, посилаючись на те, що рішенням Хотинського районного суду від 06 листопада 2025 року було скасовано постанову поліцейського від 05 лютого 2026 року, яким його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, що в свою чергу стало передумовою для подальшого притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Суддя, дослідивши заяву, матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов наступного висновку.
Так, статтею 2 КУпАП передбачено, що законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Згідно із положеннями ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Кодексом України про адміністративні правопорушення не визначені порядок і право осіб на перегляд судом першої інстанції постанови у справі про адміністративні правопорушення за нововиявленими обставинами.
В той же час, згідно ст. 304 КУпАП України питання, зв`язані з виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову. За змістом ст. 305 КУпАП тим же органом здійснюється контроль за виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення. 
Згідно з статтею 2 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. При цьому стаття 17 зазначеного Закону визначає, що національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.
Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, хоч і за національним законом особа притягується до адміністративної відповідальності, їй пред`явлено «кримінальне обвинувачення» в його автономному розумінні ЄСПЛ, яке повинно тлумачитися в світлі трьох критеріїв, а саме з урахуванням кваліфікації розгляду з точки зору внутрішньодержавного законодавства, його сутності і характеру, суворості потенційного покарання (пункт 51 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Михайлова проти Російської Федерації»).
У свою чергу, поняття «кримінальна процедура», що міститься у тексті ст. 4 Протоколу № 7, повинна тлумачитися у світлі загальних принципів, які стосуються відповідних понять «кримінальне обвинувачення» і «покарання» у статтях 6 і 7 ЄКПЛ відповідно («Хаарвіг проти Норвегії», 2007 р.; «Розенквіст проти Швеції», 2004 р.; «Ма нассон проти Швеції», 2003 р.; «Гектан проти Франції», 2002 р.; «Маліж проти Франції», 1998 р.; «Нільссон проти Швеції», 2005 р. та ін.). 
При застосуванні ст. 4 Протоколу № 7 важливим є те, що відповідно до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ існують три критерія, - «критерії Енгеля», які повинні враховуватися при визначенні того, було чи не було у справі висунуте «кримінальне обвинувачення». 
Першим критерієм є правова кваліфікація правопорушення відповідно до національного права, другим - сам характер правопорушення, а третім - ступінь суворості покарання, яке може бути застосоване до винної особи. Другий і третій критерії є альтернативними і не повинні обов`язково застосовуватися у сукупності. Це, однак, не виключає застосування кумулятивного підходу, коли окремий аналіз кожного критерію не дозволяє зробити однозначний висновок про існування кримінального обвинувачення.
Так, постановою Новоселицького районного суду від 09 травня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч.5 КУпАП. 
Щодо першого критерію, то слід зауважити, що в національному законодавстві порушення вимог правил дорожнього руху може становити як адміністративне правопорушення, передбачене КУпАП, так і кримінальне, передбачене КК України. 
Однак Європейський Суд розглядав сферу, визначену у деяких правових системах як «адміністративна», і встановив, що вона включає в себе деякі правопорушення, що мають кримінально-правовий характер, але надто дрібні, щоб регулюватися нормами кримінального права і процесу (Постанова Європейського Суду зі справи «Палаоро проти Австрії» (Palaoro v. Austria) від 23 жовтня 1995 р., §§ 33-35, Series A, № 329-B).
Таким чином, в даному випадку кваліфікація відповідно до внутрішнього законодавства не має вирішального значення для цілей статті 6 Конвенції та для визначення того, було чи не було у справі висунуте «кримінальне обвинувачення» , і природа даного порушення є більш важливим фактором. (Постанова Європейського Суду у справі «Кемпбелл і Фелл проти Сполученого Королівства» (Campbell and Fell v. United Kingdom) від 28 червня 1984 р., § 71, Series A, № 80, Постанова Європейського Суду у справі «Вебер проти Швейцарії» (Weber v. Switzerland) від 22 травня 1990 р., § 32, Series A, № 177, та Постанова Європейського Суду у справі «Менешева проти Російської Федерації» (Menesheva v. Russia), скарга № 59261/001, §§ 96-98, ECHR 2006-III).
Щодо другого та третього критеріїв, слід зазначити наступне.
Санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП, за якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності на момент правозастосування передбачала стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на строк від 5 до 7 років, із оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
За загальним правилом у випадку, якщо певний акт носія публічної влади, вчинений у безпосередньому зв`язку з певним кримінальним діянням, не містить елементу покарання як такого, суд не визнає факту кримінального обвинувачення. Якщо ж елемент покарання наявний, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення має природу кримінального злочину.
В даному випадку, що в свою чергу узгоджується з практикою ЄСПЛ, штраф не є покликаний бути грошовою компенсацією шкоди, але має каральний і стримуючий характер, що також є ознакою кримінальних покарань. (Постанова Європейського Суду у справі «Каспаров та інші проти Російської Федерації», § 43, Постанова Європейського Суду у справі «Нємцов проти Російської Федерації» (Nemtsov v. Russia) від 31 липня 2014 року, скарга № 1774/111, § 83, Постанова Великої Палати Європейського Суду по справі «Юссила проти Фінляндії» (Jussila v. Finland), скарга № 73053/01, § 38, ECHR 2006 - XIV).
За вказаних обставин, враховуючи стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (Рішення ЄСПЛ у справі «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02), суд приходить до висновку, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 126 КУпАП фактично має місце висунення «кримінального обвинувачення».
Зважаючи на викладене, перегляд рішення у даній справі про адміністративне правопорушення може бути здійснено за аналогією закону відповідно до положень кримінального процесуального законодавства.
У даному провадженні постановою Новоселицького районного суду від 09 травня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП у зв`язку із тим, що 02 квітня 2025 року близько 13 години 26 хвилин він керував автомобілем марки «BMW X6» державний номерний знак НОМЕР_1 на 338 кілометрі автодороги Н-03 в межах с. Динівці Чернівецького району Чернівецької області не маючи права керування транспортними засобами повторно протягом року, чим порушив п. 2.1(а) Правил дорожнього руху України.
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 07 липня 2025 року вказану постанову районного суду залишено без змін, а апеляційну скаргу Калиняка А.О. без задоволення. 
Передумовою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП стало постанова органу МВС серії ЕНА № 4011324 від 05 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. 
В той же час, рішенням Хотинського районного суду від 06 листопада 2025 року було скасовано постанову поліцейського від 05 лютого 2026 року, яким його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. 
Тим самим, скасовано обов`язкову умову для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП як повторність протягом року. 
Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі "Желтяков проти України" ("Zheltyakov v. Ukraine", заява № 4994/04, § 42-43)).
Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.
Тобто, нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.
У даному провадженні про незаконність винесеної постанови за ч. 2 ст. 126 КУпАП від 05 лютого 2025 року суду не було відомо на час вирішення справи по суті за ч. 5 ст. 126 КУпАП станом на 09 травня 2025 року. 
В той же час, оскільки рішенням Хотинського районного суду від 06 листопада 2025 року було скасовано постанову поліцейського від 05 лютого 2026 року, то відсутня обов`язкова умова для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП як повторність протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою-четвертою цієї статті. 
Таким чином, у його діях наявний склад правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, який відноситься до підвідомчості органів поліції (ст. 222 КУпАП). 
Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов висновку, що наведені обставини у заяві ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Новоселицького районного суду від 09 травня 2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, дійсно є нововиявленими, є суттєвими та істотними, а тому є підставою для перегляду судом раніше постановленого рішення, оскільки виключає вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а відтак слугує підставою для прийняття рішення про закриття адміністративного провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 за відсутності в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Слід зазначити про тотожну судову практику апеляційних судів України при перегляді за нововиявленими обставинами постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності (постанова Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2022 року, справа № 761/26235/21, провадження № 23-з/824/14/22). 
На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 7, 245, 247, 283, 285, 287, 288, 294, 296, 304 КУпАП, ст.ст. 459-467 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Новоселицького районного суду від 09 травня 2025 року за нововиявленими обставинами.
Постанову Новоселицького районного суду від 09 травня 2025 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, скасувати.
Закрити провадження відносно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в десятиденний строк з дня її винесення через Новоселицький районний суд до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя         Ляху Г.О.