Справа №601/1207/26 
Провадження № 2/601/801/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2026 року Кременецький районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді Коротича І.А.,
за участю секретаря судового засідання: Бончик А.П.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача адвоката Сідорова В.М.,
представника відповідача прокурора Марцун А.А.,
представника відповідача прокурора Савчук О.Є.,
представника відповідача Корінь А.В., 
розглянувши в режимі відео-конференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області, третя особа,- Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування та прокуратури,-

В С Т А Н О В И В: 
Позивач ОСОБА_2  звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі – 533 643 (п`ятсот тридцять три тисячі шістсот сорок три) гривні на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та 100 000 (сто тисяч) гривень на відшкодування (повернення) сум, сплачених за надання юридичної допомоги у кримінальному провадженні, через Державну казначейську службу України, шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. Також просить стягнути судові витрати в сумі 10000 гривень.
Позовні вимоги мотивує тим, що 03 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за фактом безгосподарського використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розташованої за адресою: с. Куликів, Кременецького району Тернопільської області та за фактом самовільного захоплення земельної ділянки, площею 3 га, розташованої в с. Куликів Кременецького району Тернопільської області (кримінальне провадження за № 12020210000000164 від 03 квітня 2020 року).
05 січня 2021 року ОСОБА_1 вручено повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України.
25 січня 2021 року керівником Кременецької місцевої прокуратури скеровано до Кременецького районного суду Тернопільської області для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020210000000164, відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України.
Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області у справі № 601/157/21 від 16 червня 2025 року,  ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, і виправдано, оскільки не доведено, що в його діянні є склад кримінального правопорушення. Цивільний позов прокурора Кременецької окружної прокуратури в інтересах держави до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, - залишено без розгляду.
Не погоджуючись із вказаним вище вироком, прокурор Кременецької окружної прокуратури звернувся з апеляційною скаргою до Тернопільського апеляційного суду на виправдувальний вирок Кременецького районного суду Тернопільської області у справі № 601/157/21 від 16 червня 2025 року. 
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 25 лютого 2026 року, апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 червня 2025 року, щодо ОСОБА_1 – закрито, оскільки прокурор у кримінальному провадженні подав заяву про відмову від поданої апеляційної скарги.
У зв`язку з цим, ОСОБА_1 перебував під слідством та судом з 05 січня 2021 року та до винесення остаточного судового рішенням по справі № 601/157/21, якою  є ухвала Тернопільського апеляційного суду від 25 лютого 2026 року. Тому стягнення моральної шкоди має відбуватися з дня повідомлення про підозру позивачу та до постановлення остаточного рішення у справі, яке набрало законної сили. Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України – 05 січня 2021 року.
Враховуючи вищевикладене, відшкодування шкоди має відбуватися за такий період: з 05 січня 2021 року по 25 лютого 2026 року, тобто 5 років 01 місяць 20 днів або 61 місяць 20 днів. 
Оскільки мінімальний розмір відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури становить 533 643 грн. (61 місяць (період) х 8 647 грн. (розмір мінімальної заробітної плати) + 8 647/28 х 20 (днів лютого 2026). 
Дії органів досудового слідства, прокуратури призвели до порушення нормальних життєвих зв`язків та вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Через незаконне кримінальне переслідування було порушено право ОСОБА_1 на честь і гідність, завдано моральних страждань через тривале перебування в статусі обвинуваченого (61 місяців), обмежено його можливості у трудовій діяльності, пересуванні, спілкуванні, а також негативно вплинуло на психоемоційний стан і репутацію.
Окрім цього, у зв`язку із наявністю відкритого кримінального провадження відносно ОСОБА_1 , він був зобов`язаний з`являтися на виклик слідчого, прокурора, брав участь у слідчих діях. 
У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 втратив відчуття спокою, перестав нормально їсти та спати, перебував у стані постійного стресу та тривоги. ОСОБА_1 важко переніс те, якого розголосу набула його справа. Дані події спричини значну шкоду психологічному здоров`ю позивача, а також сприяли отриманню емоційних травм, внутрішньої напруги, що у результаті призвело до виснаження як фізичних, так і психологічних сил, тим самим знижуючи стресостійкість та витривалість позивача. 
Також перебування під слідством за обвинуваченням у вчиненні злочину негативно вплинуло на репутацію ОСОБА_1 , ускладнились відносини між знайомими та родичами, відношення оточуючих до нього як до «злочинця» принижувало його людську гідність.
З огляду на вищевикладені обставини, позивач – ОСОБА_1 вважає, що завдана йому моральна шкода, внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, проведення досудового розслідування, що супроводжувалося допитом та іншими процесуальними діями, підлягає відшкодуванню у зв`язку із незаконним втручанням у його конституційні права, інтереси та свободи. 
Під час перебування під слідством та судом ОСОБА_1 отримував правову допомогу, у зв`язку з чим поніс матеріальні витрати на суму 100000 грн, чим йому було завдано майнової шкоди, яку він оцінює у 100000 грн..
22.05.2026 від представника відповідача Тернопільської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначає, що позивачем не залучено належних відповідачів у справі, оскільки до прокуратури не заявлено позовних вимог. Також зазначає, що позивач під підозрою на досудовому слідстві перебував лише з 05.01.2021 по день направлення провадження до суду -22.01.2021. Тривалий термін розгляду справи відбувався з вини позивача. Провадження у справі зупинялося на час його мобілізації з 20.06.2022 (ухвала суду по зупинення провадження) до 27.09.2024. Після звільнення з військової служби 29.04.2024 позивач не повідомив про це суд. Також справа відкладалася неодноразово у зв`язку з неявкою позивача. 
Не викладено обставин, що підтверджують спричинення йому моральної шкоди, внаслідок незаконних дій держави, не наведено доказів на підтвердження доводів позовної заяви, не зазначено причинно-наслідкового зв`язку між діями правоохоронних органів та спричиненої позивачу моральної шкоди, заявлений розмір відшкодування моральної шкоди значно перевищує встановлений законом розмір. У разі доведеності позивачем заподіяння моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, розмір відшкодування підлягає розрахунку враховуючи строк перебування позивача під слідством та судом, а саме: з 05.01.2021 в якості розрахункової величини необхідно застосовувати розмір мінімальної заробітної плати, що встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, зазначеного в абзаці дев`ятому статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026» - 1600 грн. Крім того, є безпідставними вимоги позивача про стягнення шкоди за час перебування його під слідством та судом, зважаючи на ту обставину, що в позові мова йде про відшкодування шкоди, яка завдана незаконними діями лише органу досудового слідства. 
Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, то вказані вимоги підлягають доказуванню, документально не підтвердженні та не доведені.
20.05.2026 від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні у зв`язку з безпідставністю та недоведеністю. 
18.05.2026 від представника третьої особи Державної казначейської служби України надійшли пояснення, в якому не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, оскільки позивач не довів, що йому завдана моральна шкода.
Ухвалою суду від 04.05.2026, було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 25 червня 2026 року, закрито підготовче провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження.
Позивач та представник позивача адвокат Сідоров В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.
Представники відповідача Тернопільської обласної прокуратури позов не визнали з підстав наведених у відзиві та просять відмовити в його задоволенні. 
Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області позов не визнав з підстав наведених у відзиві та просить відмовити в його задоволенні. 
Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про слухання справи у його відсутності, попередньо надіславши на адресу суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає, з підстав викладених у відзиві, просить суд в позові відмовити.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення зі слідуючих міркувань.
03 квітня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за фактом безгосподарського використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, розташованої за адресою: с. Куликів Кременецького району Тернопільської області та за фактом самовільного захоплення земельної ділянки площею 3 га, розташованої в с. Куликів Кременецького району Тернопільської області (кримінальне провадження за № 12020210000000164 від 03 квітня 2020 року).
05 січня 2021 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України.
05 січня 2021 року ОСОБА_1 вручено повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України.
25 січня 2021 року керівником Кременецької місцевої прокуратури скеровано до Кременецького районного суду Тернопільської області для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020210000000164, відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України.
Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області у справі № 601/157/21 від 16 червня 2025 року,  ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, і виправдано, оскільки не доведено, що в його діянні є склад кримінального правопорушення. Цивільний позов прокурора Кременецької окружної прокуратури в інтересах держави до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди - залишено без розгляду.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 25 лютого 2026 року, апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 червня 2025 року, щодо ОСОБА_1 – закрито, оскільки прокурор у кримінальному провадженні подав заяву про відмову від поданої апеляційної скарги.
Згідно договору № 03/06 від 03 червня 2022 року адвокат Сідоров В.М. надавав правову допомогу ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 12020210000000164 від 03.04.2020.
Відповідно до п. 2 вказаного договору, сторонами узгоджена вартість наданої правової допомоги у кримінальному провадженні №12020210000000164 від 03.04.2020, яка становить 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. А також, передбачено, що у випадку досягнення адвокатом закриття кримінального провадженні №12020210000000164 від 03.04.2020 із реабілітуючих підстав, клієнтом здійснюється додаткова оплата юридичних послуг в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. (п.2.1 даного Догорову).
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу адвоката у кримінальній справі, до позовної заяви долучаються розрахунок суми гонорару (вартості послуг) за надану правову допомогу, договір про надання правової допомоги від 03 червня 2022 року, яким сторони погодили розмір гонорару адвоката у сумі 100 000 грн. та копії журналів судових засідань, щодо участі захисника у судових засіданнях у даній кримінальній справі № 601/157/21.
Згідно журналів судового засідання по кримінальному провадженню №12020210000000164 від 03.04.2020, захисник Сідоров В.М. приймав участь у справі (а.с.70-87).
Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.09.2024 № 8852, ОСОБА_1 був звільнений з військової частини 26.04.2024 та став на облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 29.04.2024. 
Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома статті 1176 ЦК України). Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.
Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках постановлення виправдувального вироку суду (пункт 1 частини першої статті 2 Закону).
Положеннями статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода.
Згідно із вимогами п. 4 ч. 1 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених у статті 1 цього Закону випадках відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.
Відшкодування шкоди проводиться за рахунок коштів Державного бюджету (стаття 4 вказаного Закону).
Відповідно до частини другої статті 25 Бюджетного кодексу України, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.
Відповідно до статті 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.
Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що розмір відшкодування повинен бути не меншим одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом.
Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат.
Шкода, завдана громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, підлягає відшкодуванню шляхом її стягнення за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.
Розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" з 1 січня 2025 року (на час вирішення справи судом) мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 8647.00 грн.
Доводи представника Тернопільської обласної прокуратури про необхідність застосувати для визначення розміру моральної шкоди величину , яка становить прожитковий мінімум 1600 гривень, та яка визначена статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України в 2026 році» є безпідставними, оскільки дана розрахункова величина застосовується до осіб, які втратили працездатність для визначення розміру доплати за проживання на територіях радіоактивного забруднення, в тому числі за рішеннями суду.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Щодо визначення належного відповідача.
Суд звертає увагу на те, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).
Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Державу представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції через свого представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).
Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження №12-161 гс 18) (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (постанова №14-316 цс 19) (пункт 33), від18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14?447 цс 19) (пункт 28)), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.
Таким чином, залучення до участі в справі в якості Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та Тернопільської обласної прокуратури, як представників Держави України є правомірним.
Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження №14-515 цс 19) (пункт 44)). 
Позивач вказує, що спричинена йому моральна шкода полягає у стражданнях через незаконне кримінальне переслідування , здійснено посягання на його на честь і гідність, завдано моральних страждань через тривале перебування в статусі обвинуваченого (61 місяців), обмежено його можливості у трудовій діяльності, пересуванні, спілкуванні, а також негативно вплинуло на психоемоційний стан і репутацію.
Окрім цього, у зв`язку із наявністю відкритого кримінального провадження відносно ОСОБА_1 , він був зобов`язаний з`являтися на виклик слідчого, прокурора, брав участь у слідчих діях. 
У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 втратив відчуття спокою, перестав нормально їсти та спати, перебував у стані постійного стресу та тривоги. ОСОБА_1 важко переніс те, якого розголосу набула його справа. Дані події спричини значну шкоду психологічному здоров`ю Позивача, а також сприяли отриманню емоційних травм, внутрішньої напруги, що у результаті призвело до виснаження як фізичних, так і психологічних сил, тим самим знижуючи стресостійкість та витривалість Позивача. 
Також перебування під слідством за обвинуваченням у вчиненні злочину негативно вплинуло на репутацію ОСОБА_1 , ускладнились відносини між знайомими та родичами, відношення оточуючих до нього як до «злочинця» принижувало його людську гідність. 
Враховуючи обставини справи, а також досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що позивач, перебуваючи під слідством протягом значного періоду часу дійсно зазнав моральної шкоди, яка виразилася у порушенні ого нормальних життєвих зв`язків, негативних змінах в емоційному стані, почуттями розгубленості, щоденними негативними переживаннями та тривогою, що надає позивачу право на отримання компенсації на підставі положень статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». 
Суд враховує, що повідомлення про підозру та подальше провадження по справі проти позивача  мало негативні наслідки для неї, оскільки він тривалий час страждав від почуття невизначеності свого майбутнього.
З урахуванням встановлених обставин у справі, а також встановленої практики Європейського суду з прав людини, зважаючи на засади верховенства права, вимог розумності і справедливості, суд враховує ступінь завданої позивачу моральної шкоди, тривалість обмеження її конституційних прав та доходить до висновку про достатність підстав для стягнення моральної шкоди за період з дня вручення повідомлення про підозру з 05.01.2021 року по 25 лютого 2026 року тобто до дня оголошення ухвали Тернопільського апеляційного суду від 25 лютого 2026 року, якою апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 16 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 – закрито та даний вирок набрав законної сили. 
Суд, дотримуючись принципів рівності, розумності, справедливості, взявши до уваги характер та обсяг душевних та психічних страждань позивача, які він зазнав під час перебування під слідством та судом, вважає, що підлягає відшкодуванню моральна шкода пропорційна до розміру заподіяних позивачу душевних страждань у сумі 533 643 гривень, стягнувши з Державного бюджету України на користь позивача 533 643 гривень (61 місяць (період) х 8 647 грн. (розмір мінімальної заробітної плати) + 8 647/28 х 20 (днів лютого 2026).  
Суд вважає безпідставними твердження представника відповідача про не зарахування до часу перебування під слідством та судом часу, коли кримінальне провадження було зупинено та часу безпідставного відкладення справи. Суд зазначає, що Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не передбачено, випадків неврахування часу зупинення провадження у справі чи тривалості судового розгляду, як підставу зменшення розміру моральної шкоди, а тому відшкодування моральної шкоди повинно відбуватися за весь час кримінального переслідування особи. 
Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 100 000 грн. на відшкодування (повернення) сум, сплачених за надання юридичної допомоги у кримінальному провадження слід зазначити наступне.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 статті 83 ЦПК України встановлено, що позивач, особи яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Судом встановлено, що позивачем на підтвердження позовних вимог щодо відшкодування шкоди заданої незаконними діями органів, що здійснювали досудове розслідування та суду, а саме: за витрати на правничу допомогу було надано договір № 03/06 від 03 червня 2022 року, згідно якого адвокат Сідоров В.М. надавав правову допомогу ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 12020210000000164 від 03.04.2020. Відповідно до п. 2 вказаного договору, сторонами узгоджена вартість наданої правової допомоги у кримінальному провадженні №12020210000000164 від 03.04.2020, яка становить 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. А також передбачено, що у випадку досягнення адвокатом закриття кримінального провадженні №12020210000000164 від 03.04.2020 із реабілітуючих підстав, клієнтом здійснюється додаткова оплата юридичних послуг в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. (п.2.1 даного Догорову).
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу адвоката у кримінальній справі, позивачем надано розрахунок суми гонорару (вартості послуг) за надану правову допомогу, договір про надання правової допомоги від 03 червня 2022 року, яким сторони погодили розмір гонорару адвоката у сумі 100 000 грн. та копії журналів судових засідань щодо участі захисника у судових засіданнях у даній кримінальній справі № 601/157/21.
Згідно із вимогами п. 4 ч. 1 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених у статті 1 цього Закону випадках відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. 
Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, а саме договору про надання правової допомоги, розрахункам адвокатських послуг, суд констатує, що дані докази є недостатніми, та не підтверджують факт  оплати послуг захисника позивачем у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. 
У зв`язку з цим, суд вважає що в цій частині позовних вимог слід відмовити. 
Що стосується вимоги про стягнення судових витрат на правову допомогу в розмірі 10000 гривень, то в їх стягненні слід також відмовити, оскільки наданий позивачем договір про надання правової допомоги № 18/03 від 18 березня 2026 року та розрахунок суми гонорару (вартості послуг) за надану правову допомогу включає види правової допомоги, які ще не були надані (зокрема представлення інтересів клієнта в суді). Вказаний розрахунок не містить відомостей про погодження позивача з наданими послугами. Тому надані докази не доводить факту виконання вказаного договору та понесення позивачем витрат на правову допомогу на суму 10 000 гривень.  
Керуючись статтями 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, -
У Х В А Л И В:
Позов задоволити частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої йому незаконним притягненням до кримінальної відповідальності в розмірі 533643 (п`ятсот тридцять три тисячі шістсот сорок три) гривні 00 копійок.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.  
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Тернопільська обласна прокуратура, юридична адреса: місто Тернопіль, вулиця Листопадова, 4, код ЄДРПОУ 02910098.
Відповідач: Головне управління Національної поліції України у Тернопільській області, код ЄДРПОУ – 40108720, адреса місцезнаходження: 46001, вул. Валова, 11, м. Тернопіль.  
Третя особа: Державна казначейська служба України, код ЄДРПОУ – 37567646, адреса місця знаходження: 01601, вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ. 

Головуючий: | |