Справа№751/6277/25 
Провадження №3/751/268/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2026 року місто Чернігів
СУДДЯ НОВОЗАВОДСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ МІСТА ЧЕРНІГОВА
Овсієнко Ю.К. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 - 

ВСТАНОВИВ:
13.07.2025 о 17 год 25 хв в м. Чернігові по просп. Перемоги, 18, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VOLKSWAGENJETTA» /д.н.з. НОМЕР_1 / з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. 
Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в лікарні, у лікаря – нарколога, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Особа, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання 14.10.2025не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Розгляд справи було відкладено, ОСОБА_1 та його представника – адвоката Шутого Є.А. сповіщено про наступне судове засідання шляхом надіслання судової повістки на адресу, зазначену в в заяві про ознайомлення з матеріалами справи та на електронну адресу представника ОСОБА_1 – адвоката Шутого Є.А. про розгляд справи 01.04.2026.
Згідно довідки секретаря судових засідань від 01.04.2026 ОСОБА_1 та його представник – адвокат Шутий Є.А. в судове засідання за допомогою власних технічних засобів на зв`язок не вийшли, на дзвінок секретаря судового засідання – не відповідали.
В судове засідання 19.05.2026 ОСОБА_1 та його представник – адвокат Шутий Є.А. повторно не з`явилися, судові повістки, направлені на адресу ОСОБА_1 , зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення та адресу зазначену в поданих адвокатом Шутим Є.А. заявах, повернулися не врученими. Про дату слухання справи 19.05.2026 ОСОБА_1 та його представник також повідомлялись у додатку «Viber» та на електронну адресу адвоката Шутого Є.А. , а тому суд вважає процесуальну поведінку ОСОБА_1 , такою, що направлена на затягування розгляду справи та відтермінування результатів за наслідками її розгляду з огляду на безальтернативність санкції статті.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.
Згідно ч.1 ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Враховуючи надання судом можливості ОСОБА_1 надати власні пояснення щодо обставин інкримінованого йому правопорушення, чим фактично реалізовано його права, що передбачені ст.268 КУпАП та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, з огляду на наявні у справі інші докази вважає за можливе розглянути справу та ухвалити законне та обґрунтоване рішення без її чергового відкладення, а ОСОБА_1 не позбавлений права в разі незгоди з ним ініціювати його апеляційне оскарження.
Суд звертає увагу на те, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні особи або її захисника, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, а неможливість розгляду справи у відповідному судовому засіданні. 
06.10.2025 через систему «Електронний суд» представником ОСОБА_1 – адвокатом Шутим Є.А. подано клопотання про повернення матеріалів адміністративної справи до УПП у Чернігівській області для їх доопрацювання. В обґрунтування клопотання зазначає, що формат документів не відповідає ДСТУ, копії, які долучені до матеріалів справи не засвідчені належним чином у встановленому законом порядку та без супровідного листа щодо зазначених матеріалів, що свідчить про неповноту складеного протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи, що унеможливлює повний, всебічний та об`єктивний розгляд справи і прийняття законного рішення.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Приписами п.2.5 ПДР встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Тобто, у даному випадку, доказуванню підлягають: факт керування особи транспортним засобом та факт відмови цієї особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів.
Враховуючи позицію ОСОБА_1 в частині не оспорювання факту керування ним транспортним засобом, що також підтверджується матеріалами відеофіксації, суд вважає доведеним факт керування транспортним засобом «VOLKSWAGENJETTA» /д.н.з. НОМЕР_1 /саме ОСОБА_1 .
Проаналізувавши обставини відмови водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння суд приходить до наступного висновку.
Відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння прямо суперечить вимогам п.2.5 ПДР та є правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.130 КУпАП, що тягне за собою адміністративну відповідальність, про що складається відповідний протокол, у якому зазначаються ознаки сп`яніння. 
Таким чином, проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, оскільки передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. 
В силу положень ст.251 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягується до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису. 
З досліджених в судовому засіданні протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 390482 та відеозапису з портативного відео-реєстратора встановлено, що 13.07.2025 о 17 год 25 хв в м. Чернігові по просп. Перемоги, 18, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «VOLKSWAGEN JETTA» /д.н.з. НОМЕР_1 /. 
Відтак, суд вважає доведеним факт виконання ОСОБА_1 функцій водія, тобто останній є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
Згідно відеозапису з портативного відео-реєстратора транспортний засіб «VOLKSWAGENJETTA» /д.н.з. НОМЕР_1 /було зупинено на підставі п.3 ч.1 ст. 35ЗУ «Про Національну поліцію». 
Під час перевірки та спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння, які в подальшому вказані у протоколі, а отже такі дії працівників поліції є цілком правомірними та обґрунтованими, та відповідають положенням пункту 4 Розділу І та Розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735/далі - Інструкцією/.
Згідно з п.12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Вказані ознаки наркотичного сп`яніння були об`єктивними та реальними. Оголошення працівником поліції виявлених у водія ознак передував його детальний огляд, і лише після виявлення звужених зіниць, які не реагують на світло, вираженого тремтіння пальців рук, неприродної блідості, давали більш чим обґрунтовані підстави для підозри про перебування в стані наркотичного сп`яніння.
З переглянутого відеозапису встановлено, що водій ОСОБА_1 , на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння та детальне роз`яснення наслідків такої відмови, категорично відмовився від проходження огляду. 
Ігнорування пропозиції поліцейського не можна розцінити інакше як відмову від проходження огляду. В даному випадку пройти такий огляд водій зобов`язаний в силу вимог п.2.5 правил, незалежно від того вважає він наявними чи відсутніми підстави до такого огляду.
Суд наголошує, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку.
На виконання положень ч.3 ст.268 КУпАП, інспектором поліції було надано можливість ОСОБА_1 подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Натомість, останній обмежився у відповідній графі протоколу записом «надам у суді».
Посилання захисника, на те, що матеріали, надані Управлінням патрульної поліції в Чернігівській області не відповідаютьправилам, встановленим Національним стандартом ДСТУ 4163:2020 спростовується тим, щоДСТУ4163:2020 регламентує вимоги до оформлення внутрішньої документації організацій, однак в цивільному чи адміністративному судочинстві немає прямої вимоги саме цього стандарту для завірення доказів.
Відсутність формального посвідчення копії за ДСТУ не порушує законодавства і не унеможливлює використання документів у якості доказу.
Крім того, суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення, не повинен відповідати вимогам ДСТУ 4163:2020, оскільки порядок його складання, а також вимоги до його форми встановлені спеціальним нормативно-правовим актом -Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.
Суд, проаналізувавши наявні у справі матеріали в їх сукупності, приходить до переконання, що ОСОБА_1 , порушуючи вимоги п.2.5 ПДР, скоїв правопорушення, що передбачене диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вищезазначені факти його вини є об`єктивними, переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання. 
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. 
Суд також враховує, що рапорт поліцейського за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво про законність та обґрунтованість дій поліцейських під час встановлення обставин вчинення особою адміністративного правопорушення. Разом з тим, хоча рапорт і не є окремим доказом, проте вказаний документ містить інформацію, яка повністю узгоджується з іншими доказами по справі та не суперечить їх змісту.
Користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
За змістом ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Суд звертає увагу, що санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає накладення штрафу на водіїв з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Будь-яких альтернативних видів стягнення санкція вказаної статті не передбачає.
Слід зазначити, що позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого стягнення, передбаченого ч. 1 ст. 24 КУпАП. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети стягнення щодо запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень як особою, що притягнута до адміністративної відповідальності, так і іншими особами, з дотриманням засад справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
Нормами КУпАП не передбачено можливість призначення більш м`якого стягнення, ніж передбачено санкцією статті.
Судом враховано, що адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП України, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника, так і для інших учасників дорожнього руху. Характер вказаного правопорушення має підвищену суспільну небезпечність порівняно з іншими встановленими цим Кодексом правопорушеннями, безпідставне звільнення або часткове звільнення від відповідальності правопорушників має вкрай негативні наслідки, розгляд вказаної категорії справ є суспільно значущими та має значний суспільний інтерес.
Також суд в даному випадку не може не зауважити, що адміністративна відповідальність має на меті не тільки кару, а й виправлення правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як порушником, так і іншими особами. Значення адміністративного стягнення в боротьбі зі злочинністю визначається не його жорстокістю, а неминучістю, своєчасністю, справедливістю і невідворотністю його застосування за кожне вчинене правопорушення. Роль і значення адміністративного стягнення багато в чому залежать від обґрунтованості його накладення і реалізації. У кожному конкретному випадку суд повинен призначити стягнення з дотриманням вимог і положень ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Оскільки, за санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто, є безальтернативним видом стягнення, тому в даному випадку суд позбавлений права вибору у застосуванні стягнення, передбаченого санкцією цієї статті.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП суд стягує з особи, яка притягається до адміністративної відповідальності судовий збір в розмірі 605,60 грн, оскільки учасниками судового провадження будь-яких інших даних про те, що особа звільнена від сплати судового збору надано не було.
Керуючись ст.ст.23, 33,40-1, ч.1 ст.130, ст.ст.283-285 КУпАП, суд – 

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень 00 копійок (отримувач коштів: ГУК у Чернігівській області/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37972475, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA528999980313070149000025001, КБКД: 21081300, призначення платежу*21081300, серія протоколу, № протоколу, ПІБ), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок на користь ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, банк отримувача – Казначейство України, МФО 899998, рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.
Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя:         Ю. К. Овсієнко