Справа № 761/26167/25
Провадження № 2-адр/761/8/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва під головуванням судді Матвєєвої Ю.О., при секретарі Каніковському Б.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника адвоката Тарасова С.О. про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про скасування постанови в справі про порушення митних правил, - 

ВСТАНОВИВ :

У провадженні судді ОСОБА_2 перебувала вищевказана адміністративна справа.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2025 р. позов задоволено, скасовано постанову від 11.06.2025 року в справі про порушення митних правил № 0237/UA305000/2025 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1.ст. 471 Митного кодексу України і закрито справу про адміністративне правопорушення. 
14.12.2025р. адвокат Тарасов С.О. яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу в сумі 20000,00 грн.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 19.02.2026 №225/0/15-26 ОСОБА_2 було звільнено у відставку.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.08.2026 року в провадження судді Матвєєвої Ю.О. надійшла адміністративна справа за заявою представника заявника адвоката Тарасова С.О. про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про скасування постанови в справі про порушення митних правил.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2025 р. позов ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про скасування постанови в справі про порушення митних правил задоволено, скасовано постанову від 11.06.2025 року в справі про порушення митних правил № 0237/UA305000/2025 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.1.ст. 471 Митного кодексу України і закрито справу про адміністративне правопорушення.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2026 року апеляційну скаргу Закарпатської митниці на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2025 р. - залишено без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про скасування постанови в справі про порушення митних правил - залишено без змін. 
Адвокат Тарасов С.О. який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правову допомогу в сумі 20000,00 грн.
26.08.2026 року від представника відповідача надійшли заперечення щодо витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, посилаючись на те, що Шостим апеляційним адміністративним судом вже ухвалено додаткову постанову щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи № 761/26167/25 у суді апеляційної інстанції та стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
Згідно з ч. 3 ст. 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
За ч. 5 ст. 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частина 5 ст. 134 КАС України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 16.04.2022, справа № 727/4597/19 зробив висновок, що з вимог статті 134 КАС України вбачається, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.
На підтвердження розміру витрат Позивачем надано: Додатковий договір від 18.06.2025р.; Акт виконаних робіт від 12.12.2025р.; Опис робіт за договором про надання правничої допомоги від 14.01.2025, Додаткового договору №1 від 18.06.2025р. по справі №761/26167/25. 
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд звертає увагу на те, що дана категорія справи відноситься до справ незначної складності, а Єдиний державний реєстр судових рішень містить велику кількість судових рішень щодо справ у аналогічних правовідносинах, що не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів, пошуку в Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення практики в аналогічній категорії справ. Окрім цього суд зауважує, що предмет спору не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних.
Тобто підготовка позову та інших процесуальних документів не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника позивача - адвоката Тарасова С.О. про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі, однак у частині, враховуючи співрозмірність із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, а саме підлягає стягненню 10000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Стосовно заперечень представника Закарпатської митниці, що постановою ШААС від 11.05.2026р. було вже стягнуто витрати на правову допомогу, суд зазначає, що вказані витрати не є тотожними, оскільки стосуються різних стадій судового розгляду та різного обсягу наданої професійної правничої допомоги. Відповідно, вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду справи в суді апеляційної інстанції не є вирішенням питання про відшкодування аналогічних витрат, понесених під час розгляду справи судом першої інстанції. 
Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 243, 252 КАС України, суд

ВИРІШИВ :

Заяву представника заявника адвоката Тарасова С.О. про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про скасування постанови в справі про порушення митних правил- задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці (88000, м. Ужгород, вул. Собранецька, 20, ЄДРПОУ 43985560) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
В решті частині вимог - відмовити.
З урахуванням ч.4 ст.286 КАС України, додаткове рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.О. Матвєєва
07 вересня 2026 року