Справа № 456/1734/26
Провадження № 2/456/1420/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

17 липня 2026 року місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Валовін Ю. В. ,
секретаря     Байко В. З.
позивача       ОСОБА_1 
представника позивача     ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, 
ВСТАНОВИВ: 
Стислий виклад позицій сторін та учасників справи.
Позивачка ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 . 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка КП «Управляюча компанія «Комфортний Стрий» N? 185 від 18.02.2026.
В квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані та фактично проживають ОСОБА_1 (основний квартиронаймач), її діти ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та племінник ОСОБА_8 .
Відповідачка ОСОБА_3 є рідною сестрою позивачки ОСОБА_1 , а ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 є дітьми ОСОБА_3 відповідно племінниками позивачки. В 2000 році ОСОБА_3 забрала всі свої речі та майно, залишила спірне житло і з того часу не проживає в квартирі та не користується нею. Її діти ОСОБА_9 , ОСОБА_10 тільки зареєстровані у вказаній квартирі, але фактично в ній ніколи не проживали.
Син відповідачки ОСОБА_3 — ОСОБА_11 проживає в сім?ї позивачки, оскільки його рідна мати з самого народження залишила його, не цікавиться ним і не спілкується з ним, а батько відмовився від нього.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 вже більше 20 років у спірній квартирі не проживають і за цей період часу жодного разу не з?явилися у даному житлі, не цікавляться ним, не беруть участь у його утриманні, не несуть витрати за комунальні платежі, їх особистих речей та будь-якого майна у квартирі немає.
Всі витрати за спожиті комунальні послуги за вищевказаною адресою та на утримання будинку і прибудинкової території несе саме ОСОБА_1 , як основний квартиронаймач житла. Всі обов?язки, що випливають з договору найму житлового приміщення, покладені також на позивачку.
Крім того, ОСОБА_1 не має можливості оформити житлову субсидію, оскільки комунальні платежі нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб.
Таким чином, позивачка стверджує, що відповідачі без поважних причин понад 6 місяців не проживають у спірній квартирі, де немає їх майна та особистих речей, а тому втратили право користування жилим приміщенням у такому. 
Інших заяв по суті справи, виключно в яких, в силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Заяви (клопотання) учасників справи, процесуальні дії у справі.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2026 справу розподілено судді Валовін Ю.В. 
30.03.2026 ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до судового засідання. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просила викликати свідків, що вказані в позовній заяві, не заперечували щодо заочного порядку розгляду справи. 
Протокольною ухвалою від 21.05.2026 суд задовольнив клопотання представника позивача про виклик свідків, розгляд справи відкладено на 08.06.2026.
Відповідачі в судове засідання не з`явились.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних, які необхідні для встановлення фактичних обставин справи, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
За наслідком судового засідання 09.07.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та визначив час його проголошення 16.07.2026.
16.07.202 учасники справи не з`явились на проголошення рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ст. 259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Враховуючи наведене вище, дата ухвалення рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом є 17.07.2026.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Відповідно до довідки № 185 від 18.02.2026 виданої КП «Управляюча компанія «Комфортний Стрий», в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано наступних осіб: ОСОБА_1 , 1972р.н. - заявниця; ОСОБА_6 , 2003р.н. - донька; . ОСОБА_7 , 2012р.н. - син; ОСОБА_3 , 1978р.н. - сестра; ОСОБА_5 , 2003р.н. - племінниця; ОСОБА_4 , 2002р.н. - племінник; ОСОБА_8 , 1997р.н. - племінник. Зареєстровані по даній адресі, але фактично не проживають згідно свідчень свідків (Акт N?40 від 18.02.2026р.): ОСОБА_3 , 1978р.н. - сестра; ОСОБА_5 , 2003р.н. - племінниця; ОСОБА_4 , 2002р.н. – племінник.
18.02.2026 комісією в складі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в присутності свідків сусідів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 складено Акт № 40 про те, що за вказаною адресою ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 фактично не проживають. Вказану інформацію підтвердили і свідки під час допиту в судовому засіданні, а саме ОСОБА_8 , що проживає разом з позивачкою, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 що є сусідами позивачки. Свідки також підтвердили, що відповідачів у квартирі АДРЕСА_1 відповідачів не бачили, знають що утриманням житла займається виключно ОСОБА_1 . 
З долучених позивачкою квитанцій про оплату комунальних послу (платіжні інструкції № 004221595038.1, № 004684691329.1, № 004684691332.1, № 004684691331.1, № 004684694722.1, № 004736034536.1, № 004736034534.1, № 004736034537.1, № 004736034538.1, № 004736034535.1) вбачається що протягом останніх двох років саме позивачка здійснює утримання квартири АДРЕСА_1 .
Позивачка стверджує, що реєстрація осіб в житлі призводить до збільшення вартості комунальних послуг, а відтак порушує її права як основного квартиронаймача та особи яка утримає житло. 

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55 Конституції України).
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи судом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Також, правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла (рішення у справі Powelland Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р., у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р., у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999).
Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно зі статтею 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім?ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім?ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років-протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період-протягом усього періоду проходження військової служби, а якщо під час її проходження вони отримали поранення, інше ушкодження здоров?я та перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров?я або потрапили в полон чи визнані безвісно відсутніми - на строк до дня, наступного за днем їх взяття на військовий обліку відповідних територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки
України після звільнення з військової служби після закінчення ними лікування в закладах охорони здоров?я, незалежно від строку лікування, повернення з полону, скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою чи ухвалення судом рішення про оголошення особи померлою; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв?язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі закордоном, протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів,опікуна чи піклувальника, у прийомну сім?ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування,-протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім?ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім?ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях; 4) виїзду у зв?язку з виконанням обов?язків опікуна чи піклувальника, наданням батькам вихователям житлового будинку або багатокімнатної квартири для створення дитячого будинку сімейного типу - протягом усього часу виконання таких обов?язків; 5) влаштування непрацездатних осіб, у тому числі дітей з інвалідністю, у будинку-інтернаті та іншій установі соціальної допомоги протягом усього часу перебування в них; 6) виїзду для лікування в лікувально-профілактичному закладі протягом усього часу перебування в ньому; 7) взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім?ї.
Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку про те, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин (Постанова Верховного Суду від 24.10.2018 в справі N? 490/12384/16-цз).

Оцінка доказів та висновки суду за результатами розгляду справи.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми, оскільки такі містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог та підтверджують наявність підстав для задоволення позову.
Перебування відповідача протягом тривалого часу на реєстраційному обліку за адресою житла позивача завдає збитків, оскільки нарахування платежів за певні комунальні послуги здійснюється з розрахунку зареєстрованих осіб. Вирішити проблему в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості, оскільки місце перебування відповідача наразі невідомо.
Судом не встановлено поважності причин довготривалої відсутності відповідача за вказаною адресою, матеріалами справи підтверджується, що він припинив ставитися до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання.
Стаття 55 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Виходячи з вищенаведеного, принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджено що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з 2000 року фактично не проживають за вказаною адресою реєстрації, комунальних послуг не сплачують, перешкод в користуванні житлом їм ніхто не чинить, а намірів повернутись для проживання не виявляють.
Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням. 

Розподіл судових витрат між сторонами.
Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Суд враховує, що відповідно до принципу диспозитивності в порядку ст. 13 ЦПК України суд зобов`язаний розглядати справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, а тому судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем на його вимогу.
Керуючись ст. 10, 12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю. 
Визнати відповідачів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловою квартирою АДРЕСА_1 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачкою до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий 22.08.2003 Стрийським МРВ УМВС України у Львівській області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач 1: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 07.02.2008 Стрийським МВ ГУМВС України у Львівській області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач 2: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач 3: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 .
Дата складення повного тексту рішення 17.07.2026.

Суддя      Юлія ВАЛОВІН