Справа № 748/981/26 
№ провадження 2/738/512/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року         м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складі:
суддi - Волошиної Н.В.
з участю секретаря судового засідання - Шугалій А.С.
відповідачки – ОСОБА_1 
pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну спpаву за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,
В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст позовних вимог.
У березні 2026 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором.
Позовна заява мотивована тим, що 18 листопада 2019 року між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_2 укладено договір № Z62.00616.005952854, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит в розмірі 56 463,00 грн зі сплатою 15.00 % річних. 11 грудня 2025 року АТ «Ідея банк» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу № 11-12/25, відповідно до якого АТ «Ідея банк» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором № Z62.00616.005952854. Відповідачка порушила умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за вказаним договором в розмірі 121 735,09 грн, з яких: 50 579,05 грн – заборгованість за основною сумою боргу; 25 003,67 грн – сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 46 152,37 грн заборгованості за комісіями, яку позивач просить стягнути з відповідачки та судові витрати понесені при зверненні до суду, а саме 2662,40 грн судового збору та 25 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 11 травня 2026 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до судового засідання на 25 травня 2026 року.
Указом Президента України №396/2026 від 19 травня 2026 року Парфененко О.Я. призначено на посаду судді Чернігівського апеляційного суду.
У зв`язку з призначенням судді Парфененко О.Я. на посаду судді Чернігівського апеляційного суду вищевказана цивільна справа передана до канцелярії суду для повторного розподілу.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 травня 2026 року, цивільна справа №748/981/26 (провадження 2/738/512/2026) розподілена судді Волошиній Н.В..
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2026 року цивільну справу за вказаною позовною заявою прийнято до провадження судді Волошиної Н.В., судове засідання призначено на 17 липня 2026 року.
ІІ. Позиції учасників судового провадження.
Представник позивача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Відповідачка у судовому засіданні визнала позовні частково, просила відмовити у стягненні нарахованої комісії.
ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що 18 листопада 2019 року між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту та страхування № Z62.00616.005952854, відповідно до якого їй було надано кредит у розмірі 56 463,00 грн, строком на 36 місяців, за сплатою за за користування кредитом процентів в розмірі 15% річних. Також відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, яким визначені умови кредитування (а.с. 7-8).
АТ «Ідея банк» виконало своє грошове зобов`язання та надало 18 листопада 2019 року відповідачці ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 56 463,00 грн, що підтверджується ордером-розпорядженням № 1 про видачу кредиту (а.с. 9).
Відповідачка не виконала умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 11 грудня 2025 року загальна заборгованість за договором №Z62.00616.005952854 перед АТ «Ідея банк» становить 121 735,09 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 50 579,05 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 25 003,67 грн, заборгованість за нарахованими комісіями 46 152,37 грн (а.с. 24).
11 грудня 2025 року між АТ «Ідея банк» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №11-12/25, за яким до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором № Z62.00616.005952854 (а.с. 26-34)
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №11-12/25 від 11 грудня 2025 року, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_3 за Договором кредиту та страхування № Z62.00616.005952854 в сумі 121 735,09 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 50 579,05 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 25 003,67 грн, заборгованість за нарахованими комісіями 46 152,37 грн (арк. с. 36-38).
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № Z62.00616.005952854 від 18 листопада 2019 року станом на 12 березня 2026 року відповідачка має заборгованість перед позивачем в розмірі 121 735,09 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 50 579,05 грн.; заборгованість за нарахованими процентами 25 003,67 грн, заборгованість за нарахованими комісіями 46 152,37 грн (а.с. 25).
ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За нормою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 628 ЦК України).
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання – це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). 
Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Відповідно до ч. 1 статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Під час розгляду справи належними та допустимими доказами позивачем доведено факт укладення ОСОБА_2 18 листопада 2019 року договору кредиту та страхування № Z62.00616.005952854 з АТ «Ідея банк».
У договорі сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки.
У зв`язку із невиконанням відповідачкою взятих на себе зобов`язань за вказаним вище кредитним договором утворилась заборгованість.
Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки відповідачка не виконала умови договору та в установлені строки не здійснила погашення кредиту, то вимога про стягнення з відповідачки заборгованості по тілу кредиту в розмірі 50 579,05 грн, за відсотками в розмірі 25 003,67 грн підлягає задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за комісіями в розмірі 46 152,37 грн суд дійшов висновку про необґрунтованість такої вимоги з огляду на наступне.
У розумінні ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга означає діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.
У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року (справа № 6-1746цс16) викладено правовий висновок, в якому зазначено, що положення пунктів 22,23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Відповідно до п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Суд звертає увагу, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії. Водночас, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу.
Умови договору не містять деталізації, за які саме послуги з управління кредитом встановлена сплата комісії.
Щомісячна сплата комісії за погашення суми кредиту та процентів не може вважатись послугою за управління кредитом, за надання якої можливе нарахування комісії.
Отже, суд вважає, що нарахування комісії в сумі 46 152,37 грн є неправомірним, а відтак позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.
V. Розподіл судових витрат
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн, які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме 1653 грн 03 коп. на повернення судового збору та 15522,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 509, 526, 530, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 77-82, 141, 259, 263-265, 268, 280, 284 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договором кредиту та страхування № Z62.00616.005952854 від 18 листопада 2019 року в розмірі 75 582,72 гривень, яка складається з: 50 579,05 грн – заборгованості за тілом кредиту, 25 003,67 грн – заборгованості за нарахованими процентами.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 1653,03 грн на повернення судового збору та 15 522,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», місцезнаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд.6, офіс 521 місто Київ, індекс 03150, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 42640371.
Відповідачка: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 .

Суддя Н.В.Волошина