ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

17 липня 2026 року	Справа №160/17179/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Прудника С.В. 	 	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника Лихачова Романа Борисовича до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

19.06.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 18.06.2026 року через систему “Електронний суд” позовна заява ОСОБА_1 в особі представника Лихачова Романа Борисовича до військової частини НОМЕР_1 , в якій представник позивача просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошового забезпечення військовослужбовця за період з 30.01.2020 року по 14.05.2026 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2020 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2021 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2022 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2026 рік”, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 30.01.2020 по 31.12.2020 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2025 по 31.12.2025 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2026 по 14.05.2026 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2026 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не проведення перерахунку, не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , індексації грошового забезпечення за період з 11.01.2016 року по 28.02.2018 рік із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації (базового місяця) - січень 2008 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) провести перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , індексації грошового забезпечення за період з 11.01.2016 року по 28.02.2018 рік із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації (базового місяця) - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не проведення перерахунку, не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 14.05.2026, із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )провести перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 14.05.2026, із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неналежному та неповному виконанні обов`язку щодо нарахування та виплати грошового забезпечення та його складових. Зокрема, позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 11.01.2016 року, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 , та мав статус учасника бойових дій з 13.01.2017 року (посвідчення серії НОМЕР_5 ). Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.05.2026 №492-ОС позивача звільнено з військової служби за станом здоров`я на підставі висновку ВЛК, а наказом від 13.05.2026 №522-ОС визначено дату виключення зі списків особового складу з 14.05.2026 року. Станом на момент виключення позивача з особового складу, а також протягом усього періоду служби, зокрема з 30.01.2020 по 14.05.2026, відповідачем не здійснено належного перерахунку грошового забезпечення із застосуванням щорічних показників прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законами України про Державний бюджет на 01 січня відповідних років (2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025, 2026), натомість застосовано застарілу розрахункову величину станом на 01.01.2018 року. Крім того, відповідачем не здійснено належного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за періоди: з 11.01.2016 по 28.02.2018 - із застосуванням базового місяця січень 2008 року; з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 14.05.2026 - із застосуванням положень абзаців 3-6 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням індексації-різниці та фактичного перевищення індексу споживчих цін понад поріг індексації. Таким чином, відповідачем фактично не забезпечено повного та належного проведення розрахунку всіх складових грошового забезпечення позивача, що призвело до його заниження у період проходження військової служби та при остаточному розрахунку при звільненні 14.05.2026 року. З огляду на викладене, позивач вважає, що така бездіяльність відповідача є протиправною, порушує його право на належне грошове забезпечення, гарантоване Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, Законом України “Про індексацію грошових доходів населення”, а також Постановою Кабінету Міністрів України №704 та Порядком №1078, у зв`язку з чим підлягає судовому усуненню шляхом зобов`язання відповідача здійснити відповідні нарахування та виплати.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2026 року зазначена вище справа розподілена та 22.06.2026 року передана судді Пруднику С.В.
24.06.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано у військової частини НОМЕР_1 : довідку про розмір нарахованого грошового забезпечення та картки особового рахунку за період з 30.01.2020 року по 14.05.2026 року включно ОСОБА_1 ; копії наказів про зарахування до списків особового складу так і виключення із списків особового складу ОСОБА_1 ; письмові та вмотивовані пояснення щодо нарахування (не нарахування) виплати (не виплати) ОСОБА_1 : грошового забезпечення військовослужбовця за період з 30.01.2020 по 31.12.2020 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів; грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів; грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів; грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів; грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів; грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2025 по 31.12.2025 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів; грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2026 по 14.05.2026 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2026 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів; індексації грошового забезпечення за період з 11.01.2016 року по 28.02.2018 рік із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації (базового місяця) - січень 2008 року; індексації грошового забезпечення за період з 11.01.2016 року по 28.02.2018 рік із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації (базового місяця) - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум; індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 14.05.2026, із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням раніше виплачених сум. Судом зобовязано витребувані судом докази подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (inbox@adm.dp.court.gov.ua; inboxdoas@adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 17.07.2026 року. Судом попереджено військову частину НОМЕР_1 про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.
10.07.2026 року від військової частини НОМЕР_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки грошове забезпечення позивачу виплачувалося щомісячно під час проходження військової служби відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач зазначив, що позивач у період з 11.01.2016 року по 14.05.2026 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, а 06.05.2026 року був звільнений з військової служби за підпунктом “б” (за станом здоров`я). Щодо вимог про перерахунок грошового забезпечення із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, відповідач послався на положення постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” та зазначив, що до 19.05.2023 року при визначенні посадових окладів та окладів за військовими званнями застосовувався пункт 4 постанови №704 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, відповідно до якого розміри таких окладів визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт. Відповідач вказав, що положення пункту 3 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, яким передбачено незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, мають вищу юридичну силу порівняно з положеннями підзаконного нормативно-правового акта. У зв`язку з цим, на думку відповідача, відсутні правові підстави для здійснення розрахунку грошового забезпечення із застосуванням інших величин, ніж передбачені постановою №704. Також відповідач зазначив, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, якою було скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України №103, не змінювала редакцію пункту 4 постанови №704 та не відновлювала автоматично попередню редакцію цієї норми. Крім того, відповідач наголосив, що з 20.05.2023 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481, якою пункт 4 постанови №704 викладено в новій редакції та встановлено, що розміри посадових окладів та окладів за військовими званнями визначаються виходячи із сталої величини - 1762 грн, шляхом множення її на відповідний тарифний коефіцієнт. За твердженням відповідача, оскільки позивач заявляє вимоги про перерахунок грошового забезпечення за період після набрання чинності постановою №481, саме її положення підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Військова частина НОМЕР_1 вважає, що діяла виключно в межах наданих законом повноважень та не мала права самостійно змінювати встановлений Кабінетом Міністрів України порядок обчислення грошового забезпечення. Щодо вимог про індексацію грошового забезпечення відповідач зазначив, що позивачу під час проходження військової служби здійснювалося нарахування та виплата індексації грошового забезпечення із застосуванням відповідних базових місяців, що підтверджується довідками та картками грошового забезпечення. Відповідач вказав, що підстави для застосування січня 2008 року як базового місяця для проведення індексації за період з 11.01.2016 року по 28.02.2018 року відсутні, оскільки порядок проведення індексації визначається положеннями Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, а розрахунок індексації здійснювався відповідачем відповідно до чинного законодавства. Також відповідач заперечив проти застосування до спірних правовідносин окремих правових висновків Верховного Суду, зазначивши, що судова практика, на яку посилається позивач, стосується інших правовідносин, зокрема видачі довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій, а не безпосереднього нарахування грошового забезпечення діючим військовослужбовцям. Таким чином, відповідач вважає, що військова частина НОМЕР_1 не допустила протиправної бездіяльності, права позивача не порушувала, грошове забезпечення та індексація виплачувалися відповідно до чинного законодавства, а тому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
15.07.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження відмовлено.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , з 11.01.2016 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується відомостями військового квитка серії НОМЕР_4 , наданого до матеріалів справи. Військова частина НОМЕР_1 є структурним підрозділом Державної прикордонної служби України та зареєстрована як державна установа (код ЄДРПОУ 14321736). 
Як убачається з матеріалів справи, 13.01.2017 року позивачу, ОСОБА_1 було видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 , що підтверджує набуття ним статусу учасника бойових дій та поширення на нього передбачених законодавством України соціальних гарантій і компенсацій.
У період проходження військової служби позивач займав відповідні посади у військовій частині НОМЕР_1 , отримував грошове забезпечення, розмір якого визначався виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, а також інших щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, передбачених законодавством для військовослужбовців Державної прикордонної служби України.
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.05.2026 року №522-ОС старшого сержанта ОСОБА_1 (П-035215), інспектора прикордонної служби 2 категорії - водія групи підвозу відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування, було звільнено з військової служби у відставку наказом начальника НОМЕР_6 прикордонного загону від 06.05.2026 року №492-ОС.
Підставою для звільнення позивача визначено підпункт «б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме звільнення за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців. Датою виключення позивача зі списків особового складу військової частини визначено 14.05.2026 року.
Разом із тим, як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, при виключенні його зі списків особового складу військової частини відповідачем не було проведено повного розрахунку щодо всіх належних йому виплат, пов`язаних із проходженням та звільненням з військової служби.
Зокрема, позивач вказує, що відповідачем не проведено належного нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 30.01.2020 року по 14.05.2026 року із застосуванням при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законами України про Державний бюджет України на відповідні роки станом на 01 січня кожного календарного року, а саме на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025 та 01.01.2026.
На думку позивача, відповідач протиправно продовжував застосовувати для розрахунку складових грошового забезпечення величину прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року, що призвело до заниження розміру належних йому виплат у період проходження військової служби.
Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не проведено належного нарахування та виплати індексації грошового забезпечення:
за період з 11.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року як базового місяця для визначення індексу споживчих цін; 
за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року, а також з 01.01.2024 року по 14.05.2026 року із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Позивач вважає, що не нарахування та невиплата зазначених сум порушують його право на належне грошове забезпечення як військовослужбовця, оскільки держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне забезпечення, яке має відповідати умовам військової служби та забезпечувати соціальну захищеність осіб, які виконують обов`язки із захисту держави.
У зв`язку з викладеним, вважаючи бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення повного розрахунку протиправною, а свої права та законні інтереси порушеними, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду із цим позовом, у якому просить визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача та зобов`язати його здійснити відповідні нарахування і виплати.
Таким чином, предметом розгляду у цій справі є правомірність дій військової частини НОМЕР_1 щодо визначення розміру грошового забезпечення позивача, застосування відповідних показників прожиткового мінімуму, а також проведення індексації грошового забезпечення за спірні періоди проходження військової служби.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією та законами України. Зазначений конституційний імператив є безумовним та виключає можливість довільного тлумачення чи застосування норм підзаконних актів суб`єктом владних повноважень.
Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на належну, своєчасну та повну оплату праці, що включає також гарантії її індексації як елементу державних соціальних гарантій, спрямованих на збереження реальної купівельної спроможності грошових доходів.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з частинами першою - четвертою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби і виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), яка набрала чинності 01.03.2018, затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців згідно з додатком 1 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням згідно з додатком 14.
Відповідно до пункту 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 4 Постанови № 704 у первинній редакції встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 (пункт 6) пункт 4 Постанови № 704 викладено в редакції, за якою розрахунковою величиною визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 11.12.2019 у справі № 240/4946/18, після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774-VIII положення нормативно-правових актів щодо обчислення виплат у процентному співвідношенні до мінімальної заробітної плати застосуванню не підлягають; при цьому обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати не впливає на визначення розміру окладів, оскільки розрахунковою величиною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року.
Правовий висновок щодо застосування пункту 4 Постанови № 704 сформульовано Верховним Судом у постанові від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, за яким з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови № 704 у частині визначення розрахунковою величиною прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно з якими прожитковий мінімум як базовий державний соціальний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік. Тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови № 704 у частині, що не суперечить акту вищої юридичної сили, - з використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481, яка набрала чинності 20.05.2023, пункт 4 Постанови № 704 викладено в редакції, за якою розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями визначаються виходячи з розміру 1762 грн шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі №320/29450/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025, визнано протиправним та нечинним пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 у частині внесення змін до пункту 4 Постанови № 704.
Правовий висновок щодо застосування пункту 4 Постанови № 704 у період дії постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 сформульовано Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.02.2026 у справі № 520/5814/24. Верховний Суд виснував, що положення пункту 4 Постанови № 704 у редакції пункту 2 Постанови № 481, якими встановлено фіксовану розрахункову величину 1762 грн, не відповідають закону про Державний бюджет України на відповідний рік, оскільки замінюють базовий державний соціальний стандарт - прожитковий мінімум для працездатних осіб - на сталу величину, що суттєво зменшує розміри окладів і зводить нанівець мету прийняття Постанови № 704. З огляду на це та відповідно до частини третьої статті 7 КАС України, за якою у разі невідповідності правового акта закону суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу, при визначенні розмірів посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням і в період дії Постанови № 481 (з 20.05.2023 по 18.06.2025) підлягає застосуванню розрахункова величина - прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року.
Та обставина, що пункт 2 Постанови № 481 визнано протиправним і нечинним лише з 18.06.2025 (частина друга статті 265 КАС України), не змінює наведеного висновку, оскільки застосування судом акта вищої юридичної сили за правилом частини третьої статті 7 КАС України не залежить від формального скасування підзаконного акта, положення якого суперечать закону. Після 18.06.2025 розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням також визначається виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законами України про Державний бюджет України на 1 січня відповідного календарного року, у спірному періоді послідовно збільшувався і становив: станом на 01.01.2020 - 2102 грн, на 01.01.2021 - 2270 грн, на 01.01.2022 - 2481 грн, на 01.01.2023 - 2684 грн, на 01.01.2024 - 3028 грн, на 01.01.2025 - 3028 грн, на 01.01.2026 - 3328 грн, тобто у кожному разі перевищував розмір прожиткового мінімуму, встановлений на 01 січня 2018 року (1762 грн).
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260). За приписами Порядку № 260 посадовий оклад та оклад за військовим (спеціальним) званням є розрахунковою величиною для виплати надбавок, доплат, винагород та премії, а також інших додаткових видів грошового забезпечення. Згідно з пунктом 14 розділу I Порядку № 260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
Застосування відповідачем при обчисленні грошового забезпечення позивача за період з 30.01.2020 року по 14.05.2026 року такої розрахункової величини, як прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня 2018 року (1762 грн), який є нижчим за прожитковий мінімум, встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року, не відповідало вимогам законодавства та призвело до виплати позивачу грошового забезпечення у меншому розмірі, ніж встановлено законодавством, чим порушено його права на належне грошове забезпечення.
Оскільки посадовий оклад та оклад за військовим (спеціальним) званням є розрахунковою величиною для решти складових грошового забезпечення (щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення), перерахунок цих окладів супроводжує перерахунок усіх похідних від них виплат. За таких обставин дії відповідача щодо обчислення і виплати грошового забезпечення позивача без урахування належного розміру прожиткового мінімуму є протиправними, а відповідач зобов`язаний здійснити відповідний перерахунок та виплату.
Доводи відповідача про правомірність застосування фіксованої величини 1762 грн суд відхиляє з наведених вище мотивів, оскільки за правовою позицією Верховного Суду (постанови від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21 та від 17.02.2026 у справі № 520/5814/24) і в силу частини третьої статті 7 КАС України розрахунковою величиною для визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням протягом усього спірного періоду є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року.
Відтак, бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошового забезпечення військовослужбовця за період з 30.01.2020 року по 14.05.2026 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2020 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2021 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2022 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2026 рік”, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів є протиправною.
Щодо індексації грошового забезпечення.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 11.01.2016 року. Під час проходження військової служби позивач мав право на отримання грошового забезпечення, складовою якого відповідно до вимог законодавства є, зокрема, індексація грошових доходів, оскільки така виплата має компенсаційний характер та спрямована на збереження купівельної спроможності грошового забезпечення військовослужбовців в умовах зростання споживчих цін.
Судом також встановлено, що 13.01.2017 року позивачу видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_5 .
Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.05.2026 року №522-ОС, старшого сержанта ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії – водія групи підвозу відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування, звільнено з військової служби у відставку наказом начальника НОМЕР_6 прикордонного загону від 06.05.2026 року №492-ОС за підпунктом «б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби, з 14.05.2026 року.
Отже, спірні правовідносини виникли у зв`язку з тим, що після виключення позивача зі списків особового складу військової частини відповідачем, на думку позивача, не було проведено повного розрахунку щодо виплати належних сум грошового забезпечення, у тому числі індексації.
Позивач вважає, що відповідачем неправильно визначено базові місяці для проведення індексації грошового забезпечення, а також не враховано положення абзаців четвертого та шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі – Порядок №1078), у зв`язку із чим просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 та зобов`язати здійснити відповідні нарахування і виплату.
З матеріалів справи вбачається, що на звернення позивача представник фінансово-економічної служби військової частини повідомив, що індексація грошового забезпечення здійснювалася відповідно до положень абзаців першого та другого пункту 5 Порядку №1078, а базовим місяцем для проведення індексації після березня 2018 року визначено березень 2018 року у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Разом із тим позивач заперечує правильність такого підходу, зазначаючи, що за період з 11.01.2016 року по 28.02.2018 року індексація повинна була проводитися із застосуванням базового місяця січня 2008 року, а за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2024 року по 14.05.2026 року відповідач мав визначити право позивача на виплату індексації-різниці відповідно до абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку №1078.
Оцінюючи наведені доводи, суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 03.07.1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення є встановленим законами та іншими нормативно-правовими актами України механізмом підвищення грошових доходів громадян, який дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Частиною першою статті 2 Закону №1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру. До таких доходів належить, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.
Аналогічний припис міститься у пункті 2 Порядку №1078, відповідно до якого індексації підлягає грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 індексація проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищує встановлений поріг індексації. У спірний період такий поріг становив 103 відсотки.
При цьому пунктом 5 Порядку №1078 передбачено спеціальний порядок визначення базового місяця для проведення індексації. Таким базовим місяцем є місяць підвищення тарифних ставок (окладів), оскільки саме в цей період відбувається зміна основної складової грошового доходу.
Як встановлено судом, до 01.03.2018 року розміри посадових окладів військовослужбовців визначалися постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Вказана постанова набрала чинності з 01.01.2008 року та саме з цієї дати відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, у зв`язку з чим січень 2008 року є базовим місяцем для проведення індексації грошового забезпечення за період до березня 2018 року.
Зазначений правовий висновок неодноразово висловлювався Верховним Судом.
Так, у постанові Верховного Суду від 22.07.2020 року у справі №400/3017/19 суд зазначив, що визначення базового місяця залежить саме від факту підвищення посадового окладу, а не від зміни інших складових грошового забезпечення (надбавок, премій чи доплат). 
Крім того, Верховний Суд у постановах від 20.04.2022 року у справі №420/3593/20 та від 23.08.2022 року у справі №420/11641/21 сформував правову позицію, відповідно до якої військові частини при здійсненні індексації грошового забезпечення не мають права самостійно визначати базовий місяць, оскільки порядок його визначення прямо встановлений законодавством. 
Щодо періоду після 01.03.2018 року суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 було змінено структуру та розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у тому числі встановлено нові посадові оклади та оклади за військовими званнями.
Відтак березень 2018 року є місяцем підвищення грошового доходу позивача та базовим місяцем для подальшого обчислення індексу споживчих цін.
Однак саме по собі визначення березня 2018 року базовим місяцем не звільняє відповідача від обов`язку перевірити наявність підстав для виплати індексації-різниці.
Абзацом четвертим пункту 5 Порядку №1078 передбачено, що якщо розмір підвищення грошового доходу у місяці підвищення не перевищує суму індексації, яка склалася у цьому місяці, сума індексації визначається як різниця між сумою індексації та розміром підвищення доходу.
Відповідно до абзацу шостого пункту 5 Порядку №1078 така визначена сума індексації виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів).
Верховний Суд у своїй практиці зазначав, що у випадку підвищення посадових окладів у березні 2018 року необхідно встановити співвідношення між сумою підвищення грошового доходу та сумою індексації, яка склалася на цей момент, і лише після такого порівняння вирішувати питання щодо виплати індексації-різниці. 
Отже, відповідач, здійснюючи лише нарахування поточної індексації за правилами абзаців першого та другого пункту 5 Порядку №1078, без проведення аналізу умов, передбачених абзацами четвертим та шостим цього пункту, не виконав у повному обсязі вимоги чинного законодавства.
Таким чином, суд доходить висновку, що для правильного вирішення спору необхідним є встановлення фактичних розмірів грошового забезпечення позивача, сум підвищення доходу у березні 2018 року, розміру індексації, яка склалася станом на цей місяць, та проведення відповідного розрахунку індексації-різниці.
За таких обставин доводи позивача щодо неналежного проведення індексації грошового забезпечення за спірні періоди є обґрунтованими в частині неврахування відповідачем положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку №1078, а питання щодо конкретної суми належної виплати підлягає вирішенню після проведення відповідного перерахунку.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Оскільки відповідно до положень Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, в силу вимог статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають стягненню.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника Лихачова Романа Борисовича до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошового забезпечення військовослужбовця за період з 30.01.2020 року по 14.05.2026 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2020 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2021 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2022 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”, Закону України “Про Державний бюджет України на 2026 рік”, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 30.01.2020 по 31.12.2020 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2020 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2021 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2025 по 31.12.2025 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2026 по 14.05.2026 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2026 рік” з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не проведення перерахунку, не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , індексації грошового забезпечення за період з 11.01.2016 року по 28.02.2018 рік із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації (базового місяця) - січень 2008 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) провести перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , індексації грошового забезпечення за період з 11.01.2016 року по 28.02.2018 рік із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації (базового місяця) - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не проведення перерахунку, не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 14.05.2026, із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )провести перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 14.05.2026, із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя С. В. Прудник