Справа № 199/5347/26
(2/199/5068/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

24.08.2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Мацак А.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначив, що 06 січня 2026 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено у письмовій формі договір №20260106-1, який за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.
Згідно пункту 1.1 договору №20260106-1 від 06.01.2026 Продавець зобов`язується постачати товар (передати у власність Покупця) для приватного використання, а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору.
Згідно пункту 1.2 Договору найменування, номенклатура, ціна та кількість товару та строк його оплати і поставки обговорені у відповідному Додатку №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною.
Пунктом 2.1. Договору передбачено, що предметом поставки є електростанція.
Згідно пункту 7.1. Договору платежі за товар та роботи здійснюються Покупцем на користь Продавця у безготівковому порядку за банківськими реквізитами, вказаними в Договорі.
Згідно додатку №1 до Договору предметом Договору є акумуляторна батарея RW-F16 LiFeP04 LV 51.2V 314Ah 16kWh, ціна товару - 87535,00 грн, перший внесок за товар складає 87535,00 грн, строк поставки - 21.01.2026.
На підставі наданого відповідачем рахунку-фактури №260106-8 від 06.01.2026 позивачем було сплачено на розрахунковий рахунок відповідача НОМЕР_1 . відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» кошти у розмірі 87535.00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №В22В-5323-6602-ВА 19 від 06.01.2026.
Не дивлячись на те, що позивач своєчасно здійснив попередню оплату за товар, відповідач взяті на себе за Договором зобов`язання з поставки товару не виконав, акумуляторну батарею у строк до 21.01.2026 позивачу не поставив.
Досудове врегулювання спору результатів не дало.
Викладені вище обставини змушують позивача звертатися до суду із відповідною позовною заявою, в якій він просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 87535,00 грн., пеню в розмірі 6926,06 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 06 травня 2026 року було відкрито провадження по справі.
Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався.
Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 06 січня 2026 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено у письмовій формі договір купівлі-продажу №20260106-1.
Згідно пункту 1.1 договору №20260106-1 від 06.01.2026 Продавець зобов`язується постачати товар (передати у власність Покупця) для приватного використання, а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору.
Згідно пункту 1.2 Договору найменування, номенклатура, ціна та кількість товару та строк його оплати і поставки обговорені у відповідному Додатку №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною.
Пунктом 2.1. Договору передбачено, що предметом поставки є електростанція.
Згідно пункту 7.1. Договору платежі за товар та роботи здійснюються Покупцем на користь Продавця у безготівковому порядку за банківськими реквізитами, вказаними в Договорі.
Згідно додатку №1 до Договору предметом Договору є акумуляторна батарея RW-F16 LiFeP04 LV 51.2V 314Ah 16kWh, ціна товару - 87535,00 грн, перший внесок за товар складає 87535,00 грн, строк поставки - 21.01.2026.
На підставі наданого відповідачем рахунку-фактури №260106-8 від 06.01.2026 позивачем було сплачено на розрахунковий рахунок відповідача НОМЕР_1 . відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» кошти у розмірі 87535.00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №В22В-5323-6602-ВА 19 від 06.01.2026.
Позивач своєчасно здійснив попередню оплату за товар, відповідач взяті на себе за Договором зобов`язання з поставки товару не виконав, акумуляторну батарею у строк до 21.01.2026 позивачу не поставив.
Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів. 
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до вимог статті 16 ЦК України на законодавчому рівні закріплені способи захисту цивільних прав та інтересів.
Згідно із частиною 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Положеннями статті 15 ЦК України визначено, що судовому захисту підлягає лише порушене, оспорюване або невизнане право.
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір, укладений на відстані, - це договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку.
Пункт 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» вказує, що засоби дистанційного зв`язку - це телекомунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані.
Таким чином, договір купівлі-продажу товару, який був укладений між сторонами за допомогою мережі Інтернет є договором, укладеним на відстані.
Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на: належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію. її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця).
Продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції (частини перша, друга статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Згідно зі статтею 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар)у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (частина перша статті 659 ЦК України).
Згідно частини 1 статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його.
Згідно частини 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Згідно статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей стр к. відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Статтею 704 ЦК України передбачено, що якщо договір роздрібної купівлі-продажу укладено з умовою про доставку товару покупцеві, продавець зобов`язаний у встановлений договором строк доставити товар за місцем, указаним покупцем, а якщо місце передання товару покупцем не вказане, - за місцем проживання фізичної особи-покупця або місцезнаходженням юридичної особи-покупця.
Договір роздрібної купівлі-продажу з умовою про доставку товару покупцеві є виконаним з моменту вручення товару покупцеві, а у разі його відсутності - особі, яка пред`явила квитанцію або інший документ, що засвідчує укладення договору або оформлення доставки товару, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання.
Згідно з частиною 6 статті 13 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо інше не передбачено договором, укладеним на відстані, продавець повинен поставити споживачеві товар протягом прийнятного строку, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору.
У разі неможливості виконання договору через відсутність замовленого товару продавець повинен негайно повідомити про це споживача, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору.
Статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» унормовано, що суб`єкт господарювання у разі здійснення споживачем попередньої оплати за продукцію укладає із споживачем договір у письмовій або електронній формі відповідно до цивільного законодавства. Якщо суб`єкт господарювання, який отримав суму попередньої оплати за продукцію, не виконав зобов`язання з постачання такої продукції споживачу у передбачений договором строк, споживач за власним вибором має право:
1) змінити умови договору щодо строку постачання та отримання продукції від суб`єкта господарювання, установивши новий строк; або
2) відмовитися в односторонньому порядку від договору і вимагати повернення суми попередньої оплати за продукцію.
У разі відмови споживача від договору суб`єкт господарювання зобов`язаний повернути йому кошти в сумі попередньої оплати за продукцію у строк, що не перевищує 14 днів з моменту звернення споживача у паперовій або електронній формі.
Суб`єкт господарювання не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання за договором з попередньою оплатою продукції, якщо доведе, що це сталося з вини споживача (споживач зазначив неправильну адресу, відмовився отримати поштове відправлення тощо) чи внаслідок випадку або дії непереборної сили.
Відповідно до положень статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України )
Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відтак, в результаті невиконання ОСОБА_2 взятих на себе за Договором зобов`язань, з нього підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 87535,00 грн, сплачені останнім у якості попередньої оплати за товар.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до частини 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Пунктом 8.1 Договору сторонами погоджено, що у разі порушення Продавцем термінів поставки товару, передбачених цим Договором, він сплачує Покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми першого платежу, за кожен день прострочення поставки. Прострочення відповідача за Договором триває з 22.01.2026 но 27.04.2026 включно (день подачі позову).
Загальна кількість днів прострочення: 96 днів.
Протягом цього періоду ставка НБУ змінювалася, тому розрахунок розділено на два етапи: з 22.01.2026 по 29.01.2026 (8 днів): ставка 15,5% річних, з 30.01.2026 по 27.04.2026 (88 днів): ставка 15% річних.
Період 1:22.01.2026-29.01.2026 - 15,50 (облікова ставка НБУ)
Розрахунок: 87 535,00 (сума боргу) х (2 х 15,50 : 365) х 8 днів (прострочення) : 100 = 594,76 грн.
Період 2: 30.01.2026 - 27.04.2026 - 15,00 (облікова ставка НБУ)
Розрахунок: 87 535,00 (сума боргу) х (2 х 15,00 : 365) х 88 днів (прострочення) : 100 = 6 331,30 грн. Разом 6 926,06 грн.
Отож, суд погоджується з даним розрахунком, а тому у зв`язку з невиконанням зобов`язань щодо відправки товару з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 6926,06 грн.
Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди.
Позивач посилається на те, що він був змушений витрачати час на захист своїх прав, через те що відповідачем не було поставлено товар, чим порушено умови Договору, а потім не вжито заходи щодо повернення коштів, що були сплачені за його придбання у якості передплати, також час на судовий захист своїх прав, слід дійти висновку, що позивач дійсно зазнав душевних страждань, що є підставою для стягнення моральної шкоди, яку позивач виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості оцінює в 10 000, 00 грн.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Враховуючи, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди, понесених моральних страждань та причинного зв`язку між шкодою і невиконанням договірних зобовязань відповідачем, суд приходить до висновку, що в цій частині відсутні підстави для задоволення позовних вимог з підстав, заявлених позивачем.
Крім того, позивачка просила стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн., яку підтверджують договором про надання правової допомоги №0704/30 від 07.04.2026.
Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Згідно статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Позивач просить присудити стягнути з відповідачки понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 8000 грн. На підтвердження понесених витрат суду надано: копію договору про надання правової допомоги №07.04.2026 від 07.04.2026, протокол погодження видів правничої допомоги та договірної ціни від 07.04.2026, Акт приймання передачі наданих послуг за договором №07.04.2026 від 07.04.2026на суму 8000 грн., платіжну інструкцію.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.
Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Таким чином, з урахуванням часткового задоволення позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.
Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, з урахуванням результату розгляду справи, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 1331 гривень 20 копійок.
Керуючись ст.ст. 23, 1167,ст. 2, 4, 12,13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України,
У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживачів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду в розмірі 87535,00 грн, пеню в розмірі 6926,06 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн., а всього 100461 (сто тисяч чотириста шістдесят одна) гривня 06 копійок.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави 1331,20 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: Руденко В.В.