ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 626/3481/25        Суддя суду 1 інстанції: Рибальченко І.Г.
Провадження № 33/818/732/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

04 серпня 2026 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Савенко М.Є., за участю ОСОБА_1 , прокурора Мельничук О.А., розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Берестинського районного суду Харківської області від 26.12.2026, -

ВСТАНОВИВ :

Цією постановою 
ОСОБА_1 , 1971 року народження, 

- визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.172-6 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 850 грн. 
Стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн.
Як зазначено в постанові суду першої інстанції, ОСОБА_1 , будучи депутатом Берестинської (Красноградської) міської ради Харківської області, відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», п.2-7 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, а саме в строк до 01.04.2024 року, 22.08.2024 року о 16-й годині 51 хв., подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Не погодившись з постановою районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою закрити провадження по справі. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вона винесена в порушення норм процесуального права.
Заслухавши доводи ОСОБА_1 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, вивчивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 13 ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами декларування - є особи, зазначені у пункту 1, підпункті «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону, інші особи, зобов`язані подавати декларації відповідно до цього Закону.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , будучи депутатом Берестинської (Красноградської) міської ради Харківської області, відповідно до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», п.2-7 р. ХІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» несвоєчасно, без поважних причин, а саме в строк до 01.04.2024, 22.08.2024 о 16-й годині 51 хв., подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічну за 2023 рік, чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
У даному випадку, суб`єктивна сторона дій ОСОБА_1 виявилась у тому, що останній при обставинах викладених в протоколі про вчинення корупційного правопорушення, а також вказаних в інших матеріалах справи, вчинив адміністративне корупційне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, несвоєчасно, а саме 22.08.2024, без поважних причин, подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік.
Згідно ст. 1 Закону визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим законом вимоги, заборони та обмеження , вчинене особою, зазначеною у частині 1 статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/ або цивільно-правову відповідальність.
Враховуючи вище викладене, вважаю, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Вирішуючи справи цієї категорії, суди керуються Конституцією України, Конвенцією ООН проти корупції (Нью-Йорк, 31 жовтня 2003 року), Кримінальною конвенцією Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 27 січня 1999 року), додатковим протоколом до Кримінальної конвенції Ради Європи про боротьбу з корупцією (Страсбург, 15 травня 2003 року), Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон), Кодексом України про адміністративні правопорушення, іншими нормативно-правовими актами України, а також практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Міжнародні стандарти протидії корупції зобов`язують держави вживати заходи для встановлення у своєму національному законодавстві відповідальності за вчинення корупційних діянь. Це закріплено, зокрема, у Главі ІІ «Кримінальної Конвенції про боротьбу з корупцією» від 27.01.1999 року, Главі ІІ Додаткового протоколу до неї від 15.05.2003 року, Главі ІІІ «Конвенції ООН проти корупції» від 31.10.2003 року, що ратифіковані Верховною Радою України 18.10.2006 року та є обов`язковими для України.
В рішенні від 08.10.2005 року скарга № 8812/02 у справі «Wypych v. Poland» Європейський суд з прав людини відхилив скаргу члена місцевої ради в Польщі, який відмовився подати свою майнову декларацію, стверджуючи, що визначений законодавством обов`язок розкривати деталі його фінансового та майнового стану порушував статтю 8 Європейської конвенції про права людини.
Європейський суд з прав людини схвалив оприлюднення та інтернет-доступ до декларацій, вважаючи, що "широка громадськість має правомірний інтерес в тому, щоб пересвідчитися, що місцева політика є прозорою, а інтернет-доступ до декларацій робить доступ до такої інформації дієвим та простим". "Без такого доступу цей обов`язок не матиме практичного значення або реального впливу на міру поінформованості громадськості".
Відповідно до п.п. 12,13 розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року №1376, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу про адміністративне правопорушення та пояснення по суті адміністративного правопорушення, які додаються до протоколу про адміністративне правопорушення, а також викласти мотиви своєї відмови підписати його. 
Особі, стосовно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, пропонується надати по суті вчиненого адміністративного правопорушення письмове пояснення, яке підписується зазначеною особою. Пояснення може додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення окремо, про що робиться запис у ньому.
Протокол про адміністративне правопорушення відносно складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи, що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП підтверджується матеріалами справи, зокрема, даними протоколу про адміністративне правопорушення № 663 від 27.10.2025, копією електронної декларації ОСОБА_1 від 22.08.2026).
Посилання ОСОБА_1 на те, що поважність причин несвоєчасного подання декларації полягає у довготривалому лікуванні після проходження служби в ЗСУ та участі в бойових діях судом не приймаються, оскільки жодним чином не підтверджується доказами.
За наведених обставин посилання апелянта щодо відсутності умислу та складу адміністративного правопорушення не спроможні.
За змістом ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. 
Згідно вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини, передбаченні ст. 280 КУпАП, щодо вчинення правопорушення і вини ОСОБА_1 , та прийняв постанову у відповідності з вимогами ст. 283, 284 КУпАП на підставі наявних у справі та досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Вид адміністративного стягнення суддею призначений з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, в межах строку передбаченого ст. 38 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказані й під час перевірки справи в апеляційному суді не встановлені.
Cуд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є належним чином вмотивованою та обґрунтованою і скасуванню за доводами апеляційної скарги не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Берестинського районного суду Харківської області від 26.12.2026 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського 
апеляційного суду М.Є. Савенко