Справа № 346/2887/26
Провадження № 2/346/2722/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
13 липня 2026 р.	м. Коломия 	

Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської областів складі : 
головуючої судді Третьякової І.В.,
за участю секретаря Гжибовського А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє: адвокат: Чередниченко Юрій Валентинович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, про повернення неналежним чином набутих грошових коштів, -
В С Т А Н О В И В :
І. Стислий виклад позицій сторін.
04.06.2026 року, представник позивача звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 серія №1233/25 від 13.08.2025 року, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень. Після винесення даної постанови позивач сплатив штраф у вищезазначеній сумі до Державного бюджету України. Так, згідно квитанції №1.268585723 від 19.08.2025 позивачем було сплачені кошти в розмірі 17000 гривень в якості уплати штрафу, які були зараховані на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий для обліку надходжень Державного бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції». В той же час він звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування вищевказаної постанови та закриття провадження по даній справі. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 18.03.2026, яке набрало законної сили, позов задоволено, вищезазначена постанова ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.08.2025 року скасована, провадження по даній справі було закрито. Після постановлення даного рішення позивач звернувся до ГУ Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області із заявою про повернення йому вищевказаних коштів, але йому було відмовлено та рекомендовано звернутися до Коломийського міськрайонного суду з відповідним позовом про стягнення коштів. Крім того, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з відповідною заявою про повернення йому безпідставно набутих коштів в сумі 17000 грн. штрафу, але його заява ігнорується. Посилаючись на вимоги ст.1212 ЦК України позивач просить стягнути з Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області на його користь, безпідставно набуті кошти в сумі 17000 гривень штрафу.
Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.
12.06.2025 року від представника Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області надійшло пояснення на позовну заяву, в якому посилається на те, що органи Казначейства згідно своїх функціональних обов`язків здійснюють платежі лише за дорученням відповідного розпорядника коштів за рівнем, про що зазначено в ст. 49 Бюджетного кодексу України. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено покладання відповідальності на ГУДКСУ в Івано-Франківській області за дії інших органів. Головне управління Казначейства не перебуває в жодних правовідносинах з позивачем, який не є розпорядником бюджетних коштів. Позивач звернувся до ГУ Казначейства із заявою від 24.05.2026 про повернення йому сплаченої ним суми штрафу в розмірі 17000 грн. на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.03.2026 року у справі №346/4323/25 про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 №1233/25 від 13.08.2025р. у зв`язку із тим, що вказаним рішенням суду не зобов`язано ГУ Казначейства здійснити повернення або стягнення з державного бюджету коштів сплаченого штрафу, заяву позивача було залишено без виконання, заявнику направлено лист-відповідь від 26.05.2026. Виходячи із норм законодавства, рахунок НОМЕР_2 є бюджетним рахунком, що відкривається для зарахування надходжень до Державного бюджету, а не рахунками Головного управління ДКСУ в Івано-Франківській області. Повернення коштів сплаченого штрафу може здійснюватися за електронним поданням ІНФОРМАЦІЯ_4 , сформованого на підставі Рішення Коломийського міськрайонного суду про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тому, посилаючись на вимоги Порядку повернення (перерахування0 коштів помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом МФУ №787 від 03.03.2013, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до Головного управління Казначейства в повному обсязі.
ІІ. Процесуальні дії у справі
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 08.06.2026 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі.
В судове засідання учасники не з`явилися. 
Представник позивача надіслав на адресу суду заяву від 11.07.2026, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності позивача та його представника.
Відповідач та третя особа не з`явилися, були належним чином повідомлені про час, день та місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомили.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що відповідно до копії рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.03.2026 року, по справі №346/4323/25, позов ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено повністю. Скасовано постанову (серії №1233/25) від 13.08.2025 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито (а.с. 6-10). 
Рішення набрало законної сили 31.03.2026 року, про що свідчить відмітка суду (а.с.9)
Відповідно до квитанції №1.268585723 від 19.08.2025 ОСОБА_1 сплатив кошти в розмірі 17000 гривень в якості уплати штрафу за постановою №1233/25 від 13.08.2025, які були зараховані у дохід держави на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий для обліку надходжень Державного бюджету за кодом класифікації доходів бюджету 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції»(а.с.13)
З листа ГУ ДКСУ в Івано-Франківській області від 02.07.2025 вбачається, що ОСОБА_1 звертався до ГУ Казначейства із заявою про повернення з державного бюджету сплаченого штрафу у розмірі 17000 грн. відповідно до рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.036.2026 у справі №346/4323/25 та його заява була залишена без виконання, рекомендовано звернутися до Коломийського міськрайонного суду (а.с.16-17).
ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
У державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади (частини перша та друга статті 326 ЦК України).
Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтями 55, 56 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх
Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
У випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (частина друга статті 17 ЦК України). Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду (абзац другий частини третьої статті 17 ЦК України).
Згідно ч.1 ст. 296 КУпАП скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою. У разі неможливості повернення предмета повертається його вартість.
Відповідно до положень ч.1, 2 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Відповідно до статті 1212 ЦК України, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
V. Оцінка суду.
Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів визначений Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787.
Порядок №787 застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету.
У даній справі позивачем здійснено сплату штрафу, накладеного постановою ІНФОРМАЦІЯ_3 серії №1233/25 від 13.08.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, в межах добровільного виконання вказаної постанови. Тобто на момент сплати адміністративного штрафу юридична підстава для такого платежу існувала - була чинною постанова про застосування штрафу. Постанова надалі скасована рішенням суду, а тому не можна вважати, що кошти стягнені з позивача помилково. Отже суд не застосовує до спірних правовідносин Порядок № 787.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21 (п. 51, 52).
У п. 53 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду також вказала, що після визнання протиправною та скасування судом постанови про застосування штрафу платник згідно зі ст. 1212 ЦК України має право на позов про стягнення суми перерахованих коштів як таких, які утримуються в бюджеті без достатньої правової підстави.
З огляду на чинне правове регулювання правовідносини щодо повернення з бюджету коштів, які були сплачені як адміністративно-господарський штраф, але після скасування постанови про застосування штрафу знаходяться у бюджеті без достатньої правової підстави, не є публічно-правовими (п. 37).
Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що на правовідносини, що виникли між сторонами, поширюються приписи статті 1212 Цивільного кодексу України, скільки, рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.03.2025 року, постанова ІНФОРМАЦІЯ_3 серії №1233/25 від 13.08.2025 року була скасована, то правові підстави накладення на позивача адміністративного штрафу відпали. Відтак, сплачена до Державного бюджету України сума адміністративного штрафу після того, як підстава такого перерахування відпала може бути стягнута на користь платника згідно зі статтею 1212 ЦК України як така, що утримується у бюджеті без достатньої правової підстави. А тому позов є обґрунтованим та його слід задовільнити.
Щодо зауваження Головного Управління Державної казначейської служби про те, що у даної установи відсутні повноваження для здійснення перерахування позивачу сплачених коштів як адміністративного штрафу, оскільки рахунок, на який були перераховані кошти є бюджетним рахунком і відповідати має держава.
Кошти Державного бюджету України належать на праві власності державі. Таким чином, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина 2 статті 2 ЦК України), яка діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина 1 статті 167 ЦК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. постанови від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18 (пункт 35), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 20 липня 2022 року у справі № 910/5201/19 (пункт 76), від 5 жовтня 2022 року у справах № 923/199/21 (пункт 8.17) і № 922/1830/19 (пункт 7.2), від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009 (пункт 55)).
Тобто під час провадження у справі стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (пункт 27), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 5 жовтня 2022 року у справі № 923/199/21 (пункт 8.18) і № 922/1830/19 (пункт 7.3), від 14 грудня 2022 року у справі № 2-3887/2009 (пункт 55), від 12 липня 2023 року у справі № 757/31372/18-ц (пункт 38)).
Отже, те, що позивач вказав відповідачем у справі, яка фактично стосується стягнення з Державного бюджету України коштів, що утримуються там без достатньої правової підстави, певний орган державної влади, не означає, що у спірних правовідносинах відповідальним суб`єктом є не держава, а саме цей орган. У кондикційних спірних правовідносинах орган держави є представником її інтересів..
З огляду на наведені приписи, а також ураховуючи те, що поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних правовідносинах, у спорі щодо стягнення суми адміністративного штрафу, яка утримується на казначейському рахунку без достатньої правової підстави, держава бере участь у матеріальних і процесуальних правовідносинах в особі її органу, який контролює справляння надходжень бюджету за відповідним кодом класифікації доходів бюджету.
Відповідний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/5880/21, провадження № 12-36гс22.
При цьому, необхідності зазначення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, наведена норма не встановлює, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не в резолютивній частині рішення.
Отже, в резолютивні частини рішень у зазначених спорах не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання, а спірні суми мають стягуватись з Державного бюджету України. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16.
Отже, оскільки відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади, то сплачена до Державного бюджету України сума адміністративного штрафу після того, як підстава такого перерахування відпала (безпідставно набуті кошти) підлягають стягненню з Державного бюджету України. 
На підставі наведеного та керуючись ч.1 ст. 296 КУпАП, ст.ст. 170, 177, 1212 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 128, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов задовільнити.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання АДРЕСА_1 ) , безпідставно набуті кошти в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень штрафу.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 13.07.2026 року.

Суддя: 	Третьякова І. В.