УХВАЛА
17 липня 2026 року
м. Київ
справа № 509/2196/15
провадження № 61-9156ск26
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Савенков Олександр Сергійович, на постанову Одеського апеляційного суду 
від 20 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є сумісною власністю подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя,
ВСТАНОВИВ:
08 липня 2026 року через підсистему Електронний суд представник 
ОСОБА_1 - адвокат Савенков О. С. подав касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 20 травня 2026 року (повний текст постанови складено 09 червня 2026 року) у справі № 509/2196/15.
Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.
І. Щодо сплати судового збору
Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги до касаційної скарги додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, відповідно до якого просила:
- визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: 
АДРЕСА_1 , а саме: в житловому будинку (літ. «А-2»): Тамбур «1-1», пл. 1,2 кв. м, кухню «1-2», пл. 18,7 кв. м, коридор «1-3», пл. 21,7 кв. м, прихожу «1-7» пл. 7,7 кв. м, коридор «1-8, 
пл. 13,0 кв. м, ванну «1-9» пл. 9,6 кв. м, житлову «1-10» пл. 24,6 кв. м, частину гардеробної «1-11» пл. 4,1 кв. м. В мансарді (літ. «А»): Сходову 
«1-14» пл. 5,4 кв. м, частину кімнати відпочинку «1-15» площею 46,8 кв. м, ганок (літ. «а»), яму вигрібну «№1», каналізацію № 7, частину вимощення «І» площею 25,5 кв. м;
- визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: 
АДРЕСА_1 пл. 316,4 кв. м, в тому числі ділянка під особисте користування під належними будівлями і спорудами, прилеглі до них і не зайняті під забудовами;
- визнати за нею право власності на 1/2 частину транспортних засобів: напівпричіп SCHMITZ SPR27, державний знак НОМЕР_1 ; напівпричіп SCHMITZ SPR24, державний знак НОМЕР_2 ; напівпричіп SCHMITZ SCS24, державний знак НОМЕР_3 ; напівпричіп 99982, державний знак НОМЕР_4 ; напівпричіп BURG, державний знак НОМЕР_5 ; сідловий тягач DAF, державний знак НОМЕР_6 ; сідловий тягач VOLVO F12, державний знак НОМЕР_7 ; сідловий тягач VOLVO F12, державний знак НОМЕР_8 .
У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, відповідно до якої просив:
- визнати 1/2 частину станції технічного обслуговування, яка знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_2 , загальною площею 
241 кв. м та земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;
- здійснити поділ спільного майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шляхом визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/4 частину станції технічного обслуговування, яка знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_2 , загальною площею 241,9 кв. м;
- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину станції технічного обслуговування, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 241,9 кв. м;
- визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;
- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості відчуженого без його згоди на те в інтересах сім`ї майна, а саме половини вартості відчужених транспортних засобів LEXUS LS, д/н НОМЕР_9 , LANDCRUISER, д/н НОМЕР_10 , RENAULT 340Т1, що становить 
526 110,00 грн.
Справа судами переглядалась неодноразово.
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: в житловому будинку (літ. «А-2»): тамбур «1-1», пл. 1,2 кв. м, кухню «1-2», пл. 18,7 кв. м, коридор «1-3», пл. 21,7 кв. м, прихожу «1-7», пл. 7,7 кв. м, коридор «1-8», пл. 13,0 кв. м, ванну «1-9», пл. 9,6 кв. м, житлову «1-10», пл. 24,6 кв. м, частину гардеробної «1-11», пл. 4,1 кв. м; в мансарді (літ. «А»): сходову «1-14», пл. 5,4 кв. м, частину кімнати відпочинку «1-15», пл. 46,8 кв. м, ганок (літ. «а»), яму вигрібну «№1», каналізацію «№7», частину вимощення «І», площею 25,5 кв. м; 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, розташованої за адресою: 
АДРЕСА_1 , площею 316,4 кв. м, в тому числі ділянка під особисте користування під належними будівлями і спорудами, прилеглі до них і не зайняті під забудовами. 
В задоволенні іншої частини позовних вимог первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 27 березня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - Племениченка Г. В. , залишено без задоволення. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області 
від 25 листопада 2020 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 27 березня 2024 року (провадження 
№ 61-13288св23) касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 листопада 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 березня 2023 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинку та земельної ділянки залишено без змін. Постанову Одеського апеляційного суду від 27 березня 2023 року в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя скасовано та передано справу у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2025 року апеляційну скаргу адвоката Племениченка Г. В. - представника ОСОБА_2 , задоволено частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області 
від 25 листопада 2020 року в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 змінено та викладено мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення в частині зустрічних позовних вимог залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 22 січня 2026 року (провадження 
№ 61-15026св24) касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року в частині позовних вимог 
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання 1/2 частини СТО та земельної ділянки спільною сумісною власністю змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Постанову Одеського апеляційного суду 
від 24 жовтня 2024 року в частині позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на 
1/4 частину СТО за кожним скасовано, передано справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанову Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року залишено без змін.
Постановою Одеського апеляційного суду від 20 травня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 листопада 2020 року в частині позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя шляхом визнання права власності на 1/4 частину СТО за кожним скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
В порядку поділу майна, що є спільним сумісним майном подружжя, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину станції технічного обслуговування, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6064137.
В порядку поділу майна, що є спільним сумісним майном подружжя, визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину станції технічного обслуговування, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6064137.
У касаційній скарзі заявниця просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 20 травня 2026 року в частині задоволених вимог 
ОСОБА_2 про визнання за кожним із подружжя права власності на 1/4 частину станції технічного обслуговування.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року в справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) сформульовано правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
За змістом пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю такого майна.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги фізичною особою на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить з 1 січня 2019 року - 1 921 грн, а отже 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 768,40 грн.
Отже судовий збір за подану касаційну скаргу в цьому випадку має розраховуватися з огляду на вартість спірного майна (1/2 частини станції технічного обслуговування) за формулою: (ЦП х 1%) х 200% х 0,8, де ЦП - вартість 1/2 частини станції технічного обслуговування.
До касаційної скарги додано квитанцію від 07 липня 2026 року про сплату судового збору у розмірі 2 662,50, однак не наведено обґрунтування такого розміру з посиланням на вартість спірного майна. 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
ІІ. Щодо надання доказів надсилання учасникам справи копій документів, поданих до суду в електронній формі
Відповідно до положень пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
Відповідно до частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.
Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.
Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.
Заявник надав квитанції АТ «Укрпошта» про надсилання листа ОСОБА_2 , однак не надав опису вкладення до цього листа, що позбавляє Верховний Суд перевірити дотримання вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України.
Недоліки касаційної скарги мають бути усуненні шляхом: 
- обґрунтування розміру сплаченого судового збору за подану касаційну скаргу з урахуванням ціни позову (вартості спірного нерухомого майна) та, у разі необхідності, надання документу про доплату судового збору;
- надання доказів надсилання касаційної скарги ОСОБА_2 листом з описом вкладення чи доставки документів до його електронного кабінету в підсистемі Електронний суд.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після оформлення касаційної скарги відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Савенков Олександр Сергійович, на постанову Одеського апеляційного суду 
від 20 травня 2026 року у справі № 509/2196/15 залишити без руху.
Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 копії цієї ухвали.
Роз`яснити, що у випадку, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя В. В. Шипович