179/961/26
1-кп/179/136/26

МАГДАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
__________________________________________________________________________
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2026 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді      ОСОБА_1 
при секретарі судового засідання   ОСОБА_2 
за участю 
прокурора        ОСОБА_3 
обвинуваченого      ОСОБА_4    
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Магдалинівка Дніпропетровської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12026042470000078 від 12.04.2026 року за обвинуваченням: 

ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевське Магдалинівського району, Дніпропетровської області, громадянин України, середня спеціальна освіта, не працює, не одружений, має на утриманні малолітню дитину 2024 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Встановлено, що на початку березня 2026 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 перебуваючи в лісосмузі розташованій поблизу с. Шевське Самарівського району Дніпропетровської області, де під час прогулянки на поверхні землі поблизу поваленого дерева, знайшов гранату РГ Д-5 із запалом. 
Того ж дня, близько 12 год. 00 хв. (більш точного часу досудовим не надалось можливим встановити) побачивши на вищевказаному місці, ручну осколкову гранату РГД-5 та запал ручної гранати УЗРГМ-2, які ОСОБА_4 визначив для себе як вибуховий пристрій. Після чого в останнього раптово виник злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання знайдених ним ручної осколкової гранати РГД-5 та запалу ручної гранати УЗРГМ-2. 
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та місці, усвідомлюючи, що знайдена ним граната із запалом являються вибуховою речовиною та вибуховим пристроєм, поклав їх до кишені куртки, в яку був одягнений, та направився за адресою свого мешкання по АДРЕСА_1 . У подальшому визначив для себе місцем зберігання ручної осколкової гранати РГД-5 та запалу ручної гранати УЗРГМ-2 кишені куртки, яку залишив у приміщення будівлі гаражу за місцем свого постійного мешкання розташованого по АДРЕСА_1 . Тим самим незаконно придбав вище вказану гранату та запал до неї, та почав зберігати їх без передбаченого законом дозволу. 
11.04.2026 року близько 22:00 год., ОСОБА_4 направився до лісосмуг розташованих поблизу с. Шевське та с. Водяне Самарівського району Дніпропетровської області, з метою пошуку повалених дерев, для їх подальшого розпилу та використання в якості палива для обігріву житлового будинку. При цьому з метою самозахисту вирішив взяти із собою вищевказану гранату та запал до неї. Тим самим почав здійснювати носіння раніше придбаної гранати та запалу до неї без передбаченого законом дозволу. 
12.04.2026 у період часу з 03 год. 02 хв. по 03 год. 16 хв. працівниками ВП N?1 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області в ході невідкладного обшуку ОСОБА_4 , котрий проводився на грунтовій дорозі біля лісосмуги поблизу с. Шевське Самарівського району Дніпропетровської області за геокоординатами 49.022755, 34.890323, у правій кишені куртки ОСОБА_4 виявлено та вилучено, ручну осколкову гранату РГД-5, конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, наступальної гранати РГД-5, промислового у виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та уніфіковний запал ручних гранат модернізований типу УЗРГМ-2 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в обсязі пред`явленого обвинувачення визнав в повному обсязі, визнавши всі обставини викладені в обвинувальному акті. Висловлює щире каяття.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зауважив, що згідно ст.12 КК України злочин є тяжким. Вважає за необхідне призначити обвинуваченому 3 роки позбавлення волі із встановленням випробувального строку 1 рік.
Згідно до ч. 3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, і роз`яснив, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обвинувачений і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , його повне визнання своєї винуватості, а також те, що останній не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, то у відповідності до положень ч. 3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у його вчинені.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.
До таких фактичних обставин відносяться обставини щодо дати, часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення, форми вини.
Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.
На підставі викладеного, суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч. 1 ст.263 КК України, як носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу. 
Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, характеризується за місцем проживання посередньо, не судимий, одружений, має малолітню дитину на утриманні, в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку та готовий понести передбачене законом покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, встановленому санкцією ч.1 ст.263 КК України.
Разом з тим, беручи до уваги обставини вчиненого кримінального правопорушення та відсутність тяжких наслідків від дій обвинуваченого, з урахуванням даних про особу ОСОБА_4 , який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно, а також враховуючи його щире каяття, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.
З огляду на принцип індивідуалізації та домірності (пропорційності) покарання, який полягає, зокрема у адекватності застосованого заходу примусу та скоєного діяння, суд вважає, що в даному конкретному випадку реальне відбуття ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, буде непропорційним, оскільки мета та цілі покарання можуть бути досягнуті, з врахуванням вищенаведеного судом - без ізоляції його від суспільства, проте в умовах контролю за його поведінкою зі сторони державних органів.
За таких обставин суд вважає можливим на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом зазначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Крім того, відповідно до ст.ст.122,124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на проведення експертних досліджень у кримінальному провадженні – 7487 гривень 80 копійок (судова трасо логічна експертиза – 2674 гривень 20 копійок, судова вибухово-технічна експертиза – 4813 гривень 60 копійок). 
Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого не обирався. 
Керуючись ст. ст. 349, 368-370, 373- 374, 392 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. 

На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбуття покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо протягом зазначеного строку він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який звільнений від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання. 

Стягнути з  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертних досліджень у кримінальному провадженні – 7487 гривень 80 копійок (судова трасо логічна експертиза – 2674 гривень 20 копійок, судова вибухово-технічна експертиза – 4813 гривень 60 копійок), код бюджетної класифікації 24060300. 
Речові докази: 
- предмет візуально схожий на осколкову гранату РГД-5 та запал ручної гранати УЗРГМ-2– знищено в ході проведеної судової вибухо-технічної експертизи;
- дискові накопичувачі формату DVD-R, на яких знаходяться відеоматеріали зафіксовані в ході проведення обшуку – залишити в матеріалах кримінального провадження;
- два конверти до висновку експерта СЕ-19/104-26/13909-Д – залишити в матеріалах кримінального провадження. 
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий суддя       ОСОБА_1