Справа № 202/6790/26
Провадження № 2-о/202/214/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі 
головуючого судді Михальченко А.О.,
присяжних Мілкової Т.Г., Зайцевої-Гулай О.О.

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в окремому провадженні 
цивільну справу № 202/6790/26 

за заявою 

ОСОБА_1 , 

заінтересовані особи: 

ОСОБА_2 , 
Військова частина НОМЕР_1 , 
Міністерство оборони України

про оголошення фізичної особи померлою, -

за участю:
заявника ОСОБА_1 
представника заявника - адвоката Лимаревої Н.А.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

09.07.2026 ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про оголошення померлим її чоловіка – військовослужбовця, матроса ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пропав безвісти 18.10.2023 у зв`язку з воєнними діями під час виконання обов`язків військової служби.
В обґрунтування заяви зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Від шлюбу мають двох дітей: доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_4 був призваний за мобілізацією 06.06.2023 ІНФОРМАЦІЯ_4 , проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 на посаду командира 2 відділення - командира машини 2 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти.
На підставі бойового розпорядження командира від 07.10.2023 особовий склад десантно-штурмової роти, у тому числі матрос ОСОБА_4 , виконував бойове завдання у складі угруповання морської піхоти «Катран» у районі північної околиці села Піщанівка Херсонського району Херсонської області.
ІНФОРМАЦІЯ_5 близько 08 год. 20 хв. по підрозділах десантно-штурмової роти противник наносив вогневе ураження артилерією, мінометами, застосовував FPV-дрони. Після завершення обстрілу та перевірки особового складу командиру десантно-штурмової роти доповіли, що матрос ОСОБА_4 загинув під час обстрілу. Тіло загиблого не було евакуйовано у зв`язку з постійними обстрілами місцевості противником, у зв`язку з чим оформити документи про його смерть у встановленому порядку виявилося неможливим.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 21.10.2023 призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісти військовослужбовців десантно-штурмової роти. За результатами службового розслідування складено акт від 18.11.2023 № 675, затверджений командиром ВЧ НОМЕР_1 , згідно з висновками якого зникнення безвісти матроса ОСОБА_4 сталося 18.10.2023 під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, пов`язане із захистом Батьківщини, не пов`язане з учиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком алкогольного чи наркотичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження; військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту.
Обставини загибелі матроса ОСОБА_4 підтверджуються поясненнями заступника командира десантно-штурмової роти з озброєння старшого лейтенанта ОСОБА_7 та письмовими поясненнями військовослужбовців ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які особисто бачили тіло загиблого побратима та вказали, що евакуювати його не вдалося через часті обстріли противником.
06.11.2023 відомості про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України за фактом зникнення безвісти військовослужбовця внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (провадження № 12023041660001237). Станом на час розгляду справи кримінальне провадження перебуває у провадженні органу досудового розслідування.
Заявниця зазначила, що з метою отримання актуальних відомостей про місцеперебування військовослужбовця через представника було направлено адвокатські запити до Національної поліції, Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, Об`єднаного центру з координації, пошуку, звільнення військовополонених та незаконно позбавлених волі осіб, а також до Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру», що виконує функції Національного інформаційного бюро (далі - НІБ). Згідно з відповіддю НІБ № 08-06/32750 від 26.06.2026 та випискою з Реєстру, ОСОБА_4 у полоні не перебуває станом на 26.06.2026.
Враховуючи викладене просила суд оголосити ОСОБА_4 померлим з ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце смерті – околиці села Піщанівка Херсонського району Херсонської області, та визнати, що смерть настала під час виконання бойвого спеціального завдання в зоні ведення бойових дій, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини, що необхідно їй для державної реєстрації смерті чоловіка та отримання свідоцтва про смерть, спадкування, набуття статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України та реалізації передбачених законом прав, виплат, соціальних гарантій і пільг.

10.07.2026 у справі відкрите окреме провадження.

08.08.2026 через підсистему «Електронний суд» заінтересована особа Міністерство оборони України подало до суду письмові пояснення, в яких, не заперечуючи по суті проти заяви, звернула увагу, що рішення у справі впливає на права та обов`язки осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а також спадкоємців військовослужбовця та ВЧ НОМЕР_1 , оскільки оголошення військовослужбовця померлим є підставою для виключення його зі списків особового складу військової частини та припинення нарахування і виплати членам його сім`ї грошового забезпечення. Міністерство оборони України підтвердило, що згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 село Піщанівка Олешківської міської територіальної громади Херсонського району Херсонської області (UA65100110060019659) з 24.02.2022 є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, а також заявило клопотання про залучення до участі у справі Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі та про витребування відомостей у Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених щодо можливого перебування ОСОБА_4 у полоні.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявника - адвокат Лимарева Н.А. заяву підтримали та просили її задовольнити з викладених у ній підстав.
Представники заінтересованих осіб Міністерства оборони України та ВЧ НОМЕР_1 у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені судовими повістками, які доставлені до їх електронних кабінетів.
Заінтересована особа – ОСОБА_2 , про час та місце судового розгляду повідомлений судовою повісткою, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. 

Протокольною ухвалою суду від 07.08.2026 у задоволенні клопотання МО України про залучення до участі у справі Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі та про витребування відомостей у Об`єднаного центру з координації пошуку та звільнення військовополонених щодо можливого перебування ОСОБА_4 у полоні відмовлено.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, всебічно, повно й об`єктивно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтується заява, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд, зокрема, розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
За змістом статей 12, 76-81, 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги учасників справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Обставину слід доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).
Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, будучи призваним за мобілізацією та проходячи військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , 18.10.2023 пропав безвісти під час виконання бойового завдання у районі північної околиці села Піщанівка Херсонського району Херсонської області внаслідок вогневого ураження з боку збройних сил російської федерації. 
Тіло військовослужбовця не було евакуйоване у зв`язку з постійними обстрілами місцевості противником, документи про його смерть у встановленому порядку не оформлювалися, що підтверджується Актом службового розслідування від 18.11.2023 № 675, поясненнями старшого лейтенанта ОСОБА_7 та військовослужбовців ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , відомостями кримінального провадження № 12023041660001237, внесеного до ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України, а також відповіддю Національного інформаційного бюро № 08-06/32750 від 26.06.2026, згідно з якою ОСОБА_4 у полоні не перебуває.
Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців (частина перша). Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій; з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (частина друга). Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це, а фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку чи у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частина третя).
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. 
Статтею 48 ЦК України врегульовано правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою.
Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті; підставою для оголошення фізичної особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. 
Як роз`яснено у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений у судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про його смерть; днем смерті громадянина, оголошеного померлим, суд визнає день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісти за обставин, що загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку.
Ключовим для цієї справи є визначення моменту, з якого обчислюється шестимісячний строк, передбачений реченням другим ч. 2 ст. 46 ЦК України, та, відповідно, своєчасності звернення заявниці до суду.
Вирішуючи це питання, суд враховує правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22 (провадження № 14-94цс24), якою вирішено виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого ч. 2 ст. 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою.
Велика Палата Верховного Суду наголосила, що приписи ч. 2 ст. 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою саме з воєнними діями, збройним конфліктом, а не з воєнним станом як таким, а тому немає підстав пов`язувати початок перебігу зазначених строків із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України, слід розуміти як визначення строку тривалістю шість місяців, який належить обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.
Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, згідно з яким з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій. 
Відповідно у разі подій (зокрема авіаударів, ракетних чи артилерійських обстрілів, підривів на мінах тощо) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок із воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події, якщо докази дозволяють із високим ступенем вірогідності припустити загибель особи.
Велика Палата Верховного Суду також указала, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики, джерелом офіційної інформації про які є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. На час прийняття зазначеної постанови таким джерелом був Перелік, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309. Наведений наказ втратив чинність, і на час розгляду цієї справи чинним є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 (зареєстрований у Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786).
Застосовуючи наведені висновки до встановлених у цій справі обставин, суд виходить із такого.
Село Піщанівка належить до Олешківської міської територіальної громади Херсонського району Херсонської області (кодифікатор UA65100110060019659).
Згідно з Переліком, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, зазначена територія з 24.02.2022 віднесена до тимчасово окупованих російською федерацією територій України. Ця обставина визнається учасниками справи та підтверджена, зокрема, письмовими поясненнями Міністерства оборони України.
Отже, місце ймовірної загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 не належить до території ведення активних бойових дій, а є тимчасово окупованою територією. 
Водночас загибель матроса ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 є наслідком воєнних дій, оскільки вона настала внаслідок вогневого ураження (артилерійського, мінометного обстрілу, застосування FPV-дронів та тактичної авіації) з боку збройних сил російської федерації під час виконання підрозділом бойового завдання (штурмових дій).
За таких обставин, з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22, оскільки подія, за якої відбулася загибель ОСОБА_4 , хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій, а на тимчасово окупованій території, початок перебігу шестимісячного строку, передбаченого реченням другим ч. 2 ст. 46 ЦК України, обраховується від дня настання цієї події - 18 жовтня 2023 року, а із заявою про оголошення ОСОБА_4 померлим заявниця звернулася до суду у липні 2026 року. 
Таким чином, як на момент звернення до суду, так і на час розгляду справи по суті сплив не лише шестимісячний строк, передбачений реченням другим ч. 2 ст. 46 ЦК України (18.04.2024), а й дворічний строк, зазначений у реченні першому цієї норми. Звернення заявниці до суду не є передчасним.
Оцінюючи докази у їх сукупності, суд встановив, що обставини, за яких пропав безвісти матрос ОСОБА_4 (виконання бойового завдання в районі села Піщанівка Херсонського району Херсонської області, інтенсивне вогневе ураження противником 18.10.2023, доповідь особового складу про загибель військовослужбовця під час обстрілу, безпосереднє спостереження побратимами тіла загиблого, неможливість евакуації тіла через постійні обстріли), у поєднанні з даними Акта службового розслідування від 18.11.2023 № 675, поясненнями військовослужбовців, відомостями кримінального провадження та відповіддю НІБ від 26.06.2026 про те, що ОСОБА_4 у полоні не перебуває, з достатньою вірогідністю дають підставу припускати смерть ОСОБА_4 . 
Обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцеперебування зазначеної особи як живої, немає.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_4 померлим є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України та п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 днем смерті ОСОБА_4 слід вважати день його вірогідної смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно зі ст. 306 ЦПК України у заяві про оголошення фізичної особи померлою має бути зазначено, для якої мети це необхідно заявникові. 
Судом встановлено, що оголошення ОСОБА_4 померлим необхідне заявниці для державної реєстрації смерті, спадкування, набуття статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника України та реалізації пов`язаних із цим прав, виплат і соціальних гарантій, тобто спрямоване на усунення правової невизначеності у правовідносинах за участю зниклої особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану, зокрема, на підставі рішення суду про оголошення особи померлою. 
Таким чином, рішення суду у цій справі є підставою для державної реєстрації смерті ОСОБА_4 відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану, у зв`язку з чим окремого зобов`язання органу державної реєстрації актів цивільного стану видати свідоцтво про смерть не потребується.

Також суд роз`яснює, що відповідно до ст. 48 ЦК України у разі, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про оголошення фізичної особи померлою.

На підставі викладеного, керуючись статтями 46, 47, 48 ЦК України, статтями 12, 13, 76–81, 89, 141, 258, 259, 263–265, 293, 305–309, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Оголосити померлим  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_7 , який народився у місті Дніпропетровську, який пропав безвісти ІНФОРМАЦІЯ_6 під час виконання обов`язків військової служби (спеціального бойового завдання) у районі північної околиці села Піщанівка Херсонського району Херсонської області внаслідок воєнних дій.
Днем смерті ОСОБА_4 вважати день його вірогідної смерті  ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду про оголошення фізичної особи померлою є підставою для державної реєстрації смерті ОСОБА_4 органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 19.08.2026.

Суддя А.О. Михальченко 

Присяжні Т.Г. Мілкова

О.О. Зайцева-Гулай