Справа №760/20054/21
2/760/8253/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого-судді - Букіної О.М.,
за участю секретаря - Пилипенко Д.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
У липні 2024 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 01.04.2015 у розмірі 25 870,34 грн та судові витрати.
Свої вимоги мотивує тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 01.04.2015, відповідно до умов якої отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії. 
Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. 
Так, у зв`язку зі значними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідача станом на 08.07.2021 має заборгованість - 25 870,34 грн, з яких: 20 844,45 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5 025,89 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
З огляду на викладене, позивач просить суд задовольнити позов.
30.07.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді ОСОБА_2
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.08.2021 у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Сторонам було направлено копію ухвали від 10.08.2021, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.
Відзиву на позов відповідач у встановленому законом порядку строк не надав.
23.05.2022 від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 760/5634/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» про захист прав споживачів.
Відповідно до розпорядження керівника апарату Солом`янського районного суду м. Києва «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» від 10.04.2024 по даній справі було призначено повторний автоматизований розподіл у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 
11.04.2024 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12.04.2024 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 760/5634/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» про захист прав споживачів.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.11.2025 провадження у справі було відновлено та продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.
Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до наступного.
Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
У ч.2 цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Відповідно до ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.509 ЦК України, в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Судом встановлено, що відповідач з метою отримання банківських послуг, підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 01.04.2015, відповідно до умов якої отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці строком на 12 місяців із можливістю пролонгації.
Відповідно до виявленого бажання, відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТ БАНК». 
Так, позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач відповідно до умов кредитного договору забов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. 
Як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а саме, не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими забов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та вбачається з виписки по картковому рахунку відповідача, у зв`язку з чим в останнього утворилась заборгованість у розмірі 25 870,34 грн, з яких: 20 844,45 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5 025,89 грн - заборгованість за простроченими відсотками.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» про захист прав споживачів та стягнення безпідставно списаних коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що дійсно між ним та АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у вигляді встановлення відновлювальної кредитної лінії зі встановленням кредитного ліміту. Проте 20.10.2020, як зазначає ОСОБА_1 , з платіжної картки останнього без його відома та дозволу було здійснено списання грошових коштів у розмірі 25 132,64 грн, з яких:20 987,44 грн - кредитні кошти (встановлений кредитний ліміт) та 4 145,20 грн - власні грошові кошти.
Як зазначає позивач, грошові кошти були зняті без використання платіжної картки, т.я. вона знаходилась у нього. Дізнавшись про зняття з його картки грошових коштів, ОСОБА_1 заблокував банківську картку через мобільний додаток «Приват24» та повідомив службу підтримки банку про необхідність блокування його платіжної картки.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02.08.2024 позов ОСОБА_1 до АТ «Приват банк» про захист прав споживачів було задоволено частково з посиланням на те, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. 
На підставі вказаного рішення суд постановив заборонити АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» списання коштів з банківського рахунка ОСОБА_1 в рахунок погашення кредитних коштів в сумі 20 987,44 грн та стягнути з АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 28 186,35 грн. 
Проте, постановою Київського апеляційного суду від 09.08.2025 справа №760/5634/21 дане рішення Солом`янського районного суду м. Києва було скасовано та прийнято нове рішення, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» було відмовлено.
Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, з постанови Київського апеляційного суду від 09.08.2025 справа №760/5634/21 вбачається, що скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд посилався на те, що представником АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» доведений належними та допустимими доказами факт зняття грошових коштів з платіжної картки ОСОБА_1 з фізичним використанням платіжного засобу - картки «Універсальна» № НОМЕР_1 в банкоматній мережі, а саме, з виписки про рух грошових коштів по картрахунку суд встановив, що зняття готівки 20.10.2020 через банкомат з картки ОСОБА_1 відбувалось з утриманням банком комісії за кожну проведену операцію, в розмірі, який відповідає тарифам при фізичному використанні платіжної картки.
Апеляційним судом також встановлено, що операції зі зняття готівкових коштів у банкоматі здійснені правильно, тобто був правильно введений ПІН-код, обрана та підтверджена операція зі зняття коштів, а програмне забезпечення банкомату зафіксувало здійснення операцій на підставі введення картки у банкомат, що повністю спростовує посилання ОСОБА_1 щодо зняття коштів без фізичного використання його банківської картки. Із заявою про втрату картки останній до банку не звертався.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, ухвалюючи нове рішення по справі керувався тим, що клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами у разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію (п. 2.1.4.7 Умов та правил надання банківських послуг).
Отже, з викладеного можна зробити висновок, що відповідальність за здійснення операцій зі зняття готівкових коштів з карткового рахунку відповідача ОСОБА_1 за умови передання ним картки третім особам та інформації, необхідної для проведення банківської операції (ПІН-коду), наслідки такої процедури покладаються саме на споживача банківських послуг, а отже, оскільки грошові кошти були зняті з платіжної картки відповідача шляхом її фізичного використання у банкоматі зі введенням ПІН-коду, суд вважає, що дії Банку з надання грошових коштів за такою операцією не є безпідставними, а є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України та внутрішнім правовим актам та положенням самого Банку.
Таким чином, відповідач повною мірою несе відповідальність за повернення грошових коштів, знятих з його платіжної картки, які перераховані йому відповідно до укладеного з позивачем кредитного договору.
За вказаних вище обставин, суд вважає, що доводи відповідача про те, що він не несе відповідальності перед позивачем за взяті на себе зобовязання за кредитним договором, є необгрунованими. 
Так, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 01.04.2015 відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 25 870,34 грн, з яких: 20 844,45 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 5 025,89 грн - заборгованість за простроченими відсотками, що також підтверджується випискою по картковому рахунку останнього.
Доказів на спростування вказаної вище заборгованості, відповідачем суду не надано та в ході розгляду справи не встановлено.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи те, що відповідач не виконав умов Кредитного договору б/н від 01.04.2015, а саме, не погасив наявну у нього заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку про стягнення з останнього на користь Позивача заборгованості в розмірі 25 870,34 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на Відповідача.
Таким чином, з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивача сума судового збору 2 270,00 грн.
Керуючись ст. ст. 207, 526, 530, 549, 610, 633, 634, 638, 1054 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76 -83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268,270-274 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» (код ЄДРПОУ: 14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ,. вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.04.2015 у розмірі 25 870,34 грн.
Стягнути зі ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» (код ЄДРПОУ: 14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ,. вул. Грушевського, 1Д) судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя:          Букіна О.М.