ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2026 року 
м. Київ

справа № 200/9586/25
адміністративне провадження № К/990/26320/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Рибачука А.І.,
суддів: Бучик А.Ю., Коваленко Н.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в суді касаційної інстанції адміністративну справу № 200/9586/25
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУ ПФУ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2026, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., 
ВСТАНОВИВ:
1. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ від 26.11.2025 №024650007619 щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до її заяви від 19.11.2025 № 3082;
зобов`язати ГУ ПФУ перерахувати їй, судді у відставці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, з 18.10.2024 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки від 18.02.2025 №04-400/25 про суддівську винагороду станом на 01.01.2024, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням раніше виплачених сум.
2. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08.01.2026 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
3. ГУ ПФУ оскаржило рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. 
4. Перший апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21.05.2026 зупинив апеляційне провадження у справі № 200/9586/25 до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 520/26972/24.
При цьому суд апеляційної інстанції виходив з того, що спір стосується застосування суб`єктом владних повноважень положень статті 7 Закону України від 09.11.2023 №3460-IX «Про Державний бюджет України на 2024 рік», а також аналогічних положень законів про Державний бюджет України на 2021, 2022 та 2023 роки. 
Суд апеляційної інстанції зауважив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є похідним від розміру суддівської винагороди діючого судді та зазначив, що ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2026 прийнято до розгляду адміністративну справу №520/26972/24, яку Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду передав у зв`язку із необхідністю відступу від правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2025 у справі №240/9028/24, в частині застосування для визначення базового розміру посадового окладу судді показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102 грн, установленого законами про Державний бюджет України.
Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у справі №520/26972/24 вирішується питання про наявність або відсутність підстав для відступу від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 24.04.2025 в справі № 240/9028/24, а тому наявні підстави для зупинення апеляційного провадження у справі, що розглядається.
5. 08.06.2026 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, скаржниця просить ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2026 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
6. У касаційній скарзі позивачка посилається на допущення судом апеляційної інстанції неправильного застосування пункту 5 частини другої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки вважає, що ухвала суду апеляційної інстанції не містить аргументованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження у справі, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, також позивачка посилається на відмінність спірних правовідносин та фактичних обставин у справі № 240/9028/24 та у справі, що розглядається, а тому виключає можливість застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлених у справі №520/26972/24.
7. Верховний Суд ухвалою від 15.06.2025 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду апеляційної інстанції.
8. Відзив на касаційну скаргу до суду не надходив. 
9. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, дійшов таких висновків.
10. Положеннями статті 236 КАС України розмежовано підстави, за яких суд має право зупинити провадження, а також, з настанням яких, суд зобов`язаний вчинити таку процесуальну дію.
11. Перелік цих підстав є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
12. У частині другій зазначеної вище статті процесуального закону визначено перелік підстав, за яких суд має право зупинити провадження у справі.
13. Так, відповідно до пункту 5 частини другої статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
14. Аналіз пункту 5 частини другої статті 236 КАС України свідчить про те, що суд вправі зупинити провадження у справі з підстави перегляду в касаційному порядку судового рішення саме у подібних правовідносинах (в іншій справі) палатою, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду. 
15. Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
16. Зважаючи на наведені приписи процесуального закону, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд (зокрема, і Велика Палата Верховного Суду) висловлює правові висновки у справі з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи. Такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами.
17. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності та необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі.
18. Встановлюючи обов`язковим врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, частина п`ята статті 242 КАС України презюмує застосування норм права саме у подібних правовідносинах.
19. Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.
20. У постанові від 19.05.2020 (справа № 910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
21. Надаючи оцінку підставам, на які послався апеляційний суд ухвалюючи рішення про зупинення провадження у цій справі, колегія суддів зазначає таке.
22. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 08.04.2026 прийнято до розгляду справу № 520/26972/24 за позовом ОСОБА_2 до Державної судової адміністрації України, Другого апеляційного адміністративного суду про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, у якій вирішується питання про наявність або відсутність підстав для відступу від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 24.04.2025 в справі № 240/9028/24.
При цьому, слід зазначити, що у справі № 240/9028/24 спірні правовідносини стосувались проведення розрахунку при звільненні та виключенні зі штату судді Вищого адміністративного суду України, зокрема, обрахунку розміру суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги у зв`язку з відставкою судді.
23. Натомість, у справі, яка розглядається, предмет спору стосується перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді місцевого суду у відставці, зокрема, наявності у пенсійного органу підстав для здійснення такого перерахунку, у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на перше січня 2024 року та згідно з оновленою довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді станом на 01.01.2024, виданої на підставі судового рішення. 
24. Отже, відмінність спірних правовідносин та фактичних обставин у справі №520/26972/24 та у справі, що розглядається, виключає можливість застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду у зазначеній справі під час розгляду цього спору, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про подібність правовідносин у цих справах та наявність підстав для зупинення провадження на підставі пункту 5 частини другої статті 236 КАС України.
25. Водночас, колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо застосування норм права у спорах про визначення базового розміру посадового окладу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зокрема, у постановах від 03.03.2026 у справі №600/5380/24, від 10.03.2026 у справі №620/15453/24, від 17.06.2026 у справі №280/4259/25 та від 16.07.2026 у справі №340/6616/24. 
26. Враховуюче наведене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції не врахував усі обставини, що мають значення для справи та не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі, внаслідок чого касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
27. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
28. Таким чином, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Першого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2026 скасувати, а справу направити до Першого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.І. Рибачук 

Судді: А.Ю. Бучик 

Н.В. Коваленко