Справа № 420/31326/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ст. 262 ч. 5 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо перерахунку пенсії, без урахуванням довідок про заробітну плату в зоні відчуження, чим самим зменшивши розмір пенсії ОСОБА_1 до 17206,80 грн.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 квітня 2025 року на підставі довідки про заробітну плату в зоні відчуження, виходячи із індивідуального коефіцієнту заробітної плати для обчислення пенсії 9,24581.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Одеській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчислену із розрахунку 70% середньомісячного заробітку, визначеного за 5 днів роботи в зоні відчуження у листопаді 1986 року.
Водночас, пенсійним органом було здійснено контрольну перевірку пенсійної справи та встановлено, що позивач працювала в зоні відчуження більше 12 місяців. Разом з тим, оскільки було виявлено відсутність інформації про заробітну плату за 12 місяців в зоні відчуження, пенсійну справу було приведено у відповідність та обраховано виходячи із заробітної плати, визначеної з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.
Разом з тим, позивач не погоджується із зазначеними діями пенсійного органу та зменшенням розміру її пенсії, з огляду на що звернулась до суду з адміністративним позовом про оскарження таких дій.
Ухвалою суду по справі №420/31326/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч.5 ст.262 КАС України. 
Під час розгляду справи від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов (а.с. 24-30), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що у Головного управління відсутні підстави обчислювати пенсію з урахуванням заробітної плати за період з грудня 1989 по лютий 1995 згідно із довідкою від 06.12.1995 року №4551, оскільки відсутня інформація про заробітну плату за 12 місяців роботи в зоні відчуження. Тобто, така довідка не відповідає формі довідки, затвердженої Міністерством соціального захисту населення від 27.02.1996 року №01-3/244-013-2. При цьому обов`язок в наданні достатнього пакету документів законодавець покладає на позивача, а Головне управління не наділено повноваженнями у підтвердженні заробітної плати, а лише у відповідності до п. 4.2 Порядку №22-1 досліджує, аналізує та перевіряє вже надані документи та виявляє їх неточності та розбіжності.
Ухвалою суду від 25.09.2025 року провадження у справі №420/31326/25 було зупинено на підставі п.6 ч.2 ст.236 КАС України та після надіслання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області матеріалів пенсійної справи позивача (а.с.31-103). провадження було поновлено ухвалою суду 09.03.2026 року. 
На виконання вищевказаної ухвали, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надіслало до суду матеріали пенсійної справи позивача (а.с.31-103).
Ухвалою суду від 12.05.2026 року було вирішено подальший розгляд справи №420/31326/25 проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання по справі.
03.06.2026 року, 17.06.2026 року та 14.07.2026 року були проведені підготовчі судові засідання по справі, в яких приймали участь представник позивача адвокат Дзісь А.Р. та представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Халявка В.Л., які надавали усні пояснення та обґрунтування щодо предмета та характеру спірних правовідносин, фактичних обставин справи, позовних вимог та заперечень проти них, а також долучали додаткові письмові докази (а.с.135-141, 154-164, 165-168, 169-174).
14.07.2026 року підготовче провадження у справі №420/31326/25 було закрито та призначено розгляд справи по суті.
У судове засідання 21.07.2026 року представник позивача не з`явився, був повідомлений про дату та час проведення судового засідання належним чином та своєчасно. Представники відповідача Халявка В.Л. да Дуброва С.В. у вступних словах заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, а також те, що сторонами були надані необхідні письмові докази; подальший розгляд справи не потребував необхідності заслуховування усних пояснень сторін по справі; відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.
Суд у справі встановив наступне.
ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), на підтвердження чого надано посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 62).
Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, на підтвердження чого надано довідку СЕР.МСЕ №010531 (а.с. 57).
Також позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1), на підтвердження чого надано посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с. 4).
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи від захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, призначену відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
При цьому пенсія позивача обчислювалась із розрахунку 70% середньомісячного заробітку, визначеного за 5 днів роботи в зоні відчуження у листопаді 1986 року. Індивідуальний коефіцієнт для обчислення середньомісячного заробітку становить 9.24581. Розмір пенсії з надбавками становив 43 484,31 грн.
Відомості про заробіток за 5 днів роботи в зоні відчуження у листопаді 1986 року зазначені у довідці про заробіток для обчислення пенсії, виданої Відкритим акціонерним товариством «Херсонський «Торгрічтранс» 21.01.2004 року (а.с. 141) (оформлена відповідно до Додатку 1 до п.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення»), а також у довідці №246 від 23.11.2001 року (а.с. 159) та довідці №42 від 21.03.2003 року (а.с. 160), також виданих Відкритим акціонерним товариством «Херсонський «Торгрічтранс».
Водночас, як стверджує позивач, з 2025 року середньомісячний заробіток для обчислення її пенсії був зменшений до 25 861,34 грн. (а.с.158) замість раніше встановлених 73 915,35 грн. (зворотній бік а.с.10).
20.08.2025 року представник позивача звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії позивача, виходячи із заробітку за 5 днів роботи в зоні відчуження у листопаді 1986 року.
Водночас, листом від 02.09.2025 року Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області відмовило у здійсненні перерахунку пенсії (а.с. 138), посилаючись на те, що за результатами перевірки електронної пенсійної справи було встановлено, що розмір пенсії обчислено неправильно, оскільки позивач працювала в зоні відчуження у жовтні-грудні 1986 року (неповні місяці) та з 11.12.1989 року по 16.02.1995 року (довідка від 06.12.1995 року №4551), тобто – більше 12 місяців. Оскільки вона працювала в зоні відчуження більше 12 місяців, право на розрахунок пенсії за 5 днів листопада 1986 року відсутнє. Але, за відсутністю інформації про заробітну плату за 12 місяців роботи в зоні відчуження, пенсійну справу позивачу було приведено у відповідність та обчислено із розрахунку середньомісячного заробітку, виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.
Відповідний перерахунок пенсії було виконано з 01.03.2025 року, внаслідок чого сума пенсії до виплати позивачу встановлена у розмірі 17 206,80 грн. (а.с.140).
Не погоджуючись із вищевказаними діями пенсійного органу, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.
Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно приписів частини 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України), достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 ч. 2 КАС України).
Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши адміністративний позов, відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, заслухавши представників сторін у судових засіданнях, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
За ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом України від 28.02.1991 року №796-XII (далі – Закон №796-XII).
За ст.9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:
1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;
2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;
4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
Згідно ст.10 Закону №796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 абзацу 1 статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів.
Згідно абз.1-2 статті 54 Закону №796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. 
В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Відповідно до ст.57 Закону № 796-XII визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.
Якщо особа, яка звернулася за пенсією, пропрацювала на територіях радіоактивного забруднення:
менше 12 місяців, - заробітна плата (дохід) визначається шляхом поділу загальної суми заробітної плати (доходу) за календарні місяці роботи на кількість зазначених місяців;
не менше 30 календарних днів у двох місяцях, - заробітна плата (дохід) визначається за будь-які фактично відпрацьовані 30 календарних днів роботи;
менше місяця, - заробітна плата (дохід) визначається за відповідний календарний місяць з додаванням до заробітної плати (доходу) на основній роботі (абз.6 ст.57 Закону №796-XII)
Для обчислення пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 цього Закону особам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначених статтею 10 цього Закону, стосовно яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, особам, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, внаслідок чого стали особами з інвалідністю, а також пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата (дохід) визначається виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року (абз.7 ст.57 Закону № 796-XII).
Порядок визначення заробітної плати (доходу), у тому числі заробітної плати (доходу), передбаченої частиною четвертою цієї статті, для обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до статті 54 цього Закону, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 було затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №1210), за п.1 якого встановлено, що він визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” (далі - пенсії), а також визначення заробітної плати (доходу) для їх обчислення. Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
За п.2 Порядку №1210 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи.
Згідно п.3 Порядку №1210 у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження:
1) з дня аварії не менш як 12 місяців підряд, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зазначеній зоні;
2) на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС не менш як 12 місяців у період з 26 квітня 1986 р. до 1 серпня 1987 р., за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зоні відчуження. Якщо така особа виводилася із зони Чорнобильської АЕС за медичними показниками у зв`язку з переопроміненням, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС;
3) менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати (доходу) за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження;
4) менше календарного місяця у 1986-1990 роках (в тому числі особа, яка захворіла на променеву хворобу), за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної (одержаного) за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати (доходу) за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата (дохід) за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати (доходу) проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати (доходу).
Відповідно до п.8 Порядку №1210 в усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3 тис. карбованців.
Таким чином, на переконання суду, призначення пенсії та її розмір ставляться в залежність від заробітку, фактично отриманого працівником у період його роботи в зоні відчуження.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 року №1307 було внесено зміни до пункту 9 Порядку №1210, згідно з якими пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, для осіб з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із 01.12.2022, у разі доцільності, визначаються з урахуванням заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, за наведеною у цьому пункті формулою.
Відповідно до п.3 Порядку №1210 у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати (доходу) за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.
Довідка про заробітну плату за період роботи у зоні відчуження видається виключно підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за призначенням (перерахунком) пенсії, на підставі первинних документів, а саме: особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами та підписуються керівником і головним бухгалтером.
В разі якщо особам, які в 1986-1990 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і зоні відчуження, не була нарахована підвищена заробітна плата за основним місцем роботи відповідно до встановлених законодавством розмірів, на підставі первинних документів підприємство, установа чи організація, які відряджали працівника в зону відчуження (або його правонаступник) згідно з чинним законодавством проводить перерахунок заробітної плати і надає довідку про новий розмір заробітної плати в зоні відчуження для подання до органів Пенсійного фонду для перерахунку розміру пенсії.
Нарахована чи донарахована заробітна плата не виплачується, а враховується тільки для розрахунку пенсії. Суми заробітної плати за роботу в зоні відчуження беруться для розрахунку пенсії якщо вони були виплачені до 1992 року.
Відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7 оплата праці працівників підприємств, організацій і установ, відряджених у зону відчуження для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження і запобіганню забруднення навколишнього середовища, провадилася у 3, 2, 1 зонах небезпеки у 4-х, 3-х, 2-х кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи.
Для обчислення пенсії із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження, надається довідка про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики від 12.10.2012 №644.
Як установлено судом, та не заперечується відповідачем, пенсію позивача по інвалідності, призначену відповідно до Закону №796-ХІІ, було обчислено із розрахунку 70% середньомісячного заробітку, визначеного за 5 днів роботи в зоні відчуження у листопаді 1986 року. Індивідуальний коефіцієнт для обчислення середньомісячного заробітку становить 9.24581, тобто, відповідно до приписів абз.6 ст.57 Закону №796-XII.
При цьому, матеріали пенсійної справи позивача містять відповідні відомості про заробіток позивача за 5 днів роботи в зоні відчуження у листопаді 1986 року, зокрема, такі відомості наявні у довідці про заробіток для обчислення пенсії, виданої Відкритим акціонерним товариством «Херсонський «Торгрічтранс» 21.01.2004 року (а.с. 141), а також у довідках №246 від 23.11.2001 року (а.с. 159) та №42 від 21.03.2003 року (а.с. 160).
Судом також встановлено, що з 01.03.2025 року пенсійний орган перерахував пенсію позивача, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, тобто із врахуванням абзацу 7 ст.57 Закону №796-XII.
Водночас, з цього приводу суд звертає увагу на те, що застосування абзацу 7 ст.57 Закону №796-XII передбачає висловлення бажанням особи, яка звернулася за пенсією. Як випливає з обставин справи, позивач не висловлювала бажання на розрахунок її пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Відповідач посилається на те, що у зв`язку з відсутністю первинних документів, у тому числі довідки про заробітну плату за 12 місяців роботи в зоні відчуження, пенсію позивача приведено у відповідність та обчислено із розрахунку середньомісячного заробітку, виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.
Як вже було зазначено вище, позивач працювала в зоні відчуження 5 днів у листопаді 1986 року, відомості про що містяться у довідці про заробіток для обчислення пенсії, виданої Відкритим акціонерним товариством «Херсонський «Торгрічтранс» 21.01.2004 року. Окрім того, вказана довідка містить відомості про нараховано заробітну плату за роботу в зоні відчуження. 
В матеріалах справи також містяться довідки Відкритого акціонерного товариства «Херсонський «Торгрічтранс» №246 від 23.11.2001 року та №42 від 21.03.2003 року, в яких також містяться відомості про роботу позивача в зоні відчуження у листопаді 1986 року, а також відомості про заробітню плату за вказаний період.
Варто зазначити, що з урахуванням зазначених документів позивачу був розрахований середньомісячний заробіток у розмірі 73 915,35 грн., на підставі якого було розраховано розмір щомісячної пенсії з надбавками на суму 43 484,31 грн.
Представники відповідача за весь час розгляду справи посилались на те, що позивач працювала в зоні відчуження у жовтні-грудні 1986 року (неповні місяці) та також з 11.12.1989 року по 16.02.1995 року, тобто – більше 12 місяців. 
Водночас, суд акцентує увагу на тому, що вищевказані обставини не були перешкодою для розрахунку пенсії позивача до 01.03.2025 року на підставі відповідних довідок, тобто із розрахунку роботи в зоні відчуження за 5 днів листопада 1986 року.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог позивача та необхідність їх задоволення шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з перерахунку пенсії позивача з 01.03.2025 року, із розрахунком середньомісячного заробітку, виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати та з індивідуального коефіцієнту заробітної плати для обчислення пенсії 2,90126.
За таких умов суд вважає за необхідне також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.03.2025 року пенсії по інвалідності, передбаченої ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із розрахунку 70% середньомісячного заробітку, визначеного за 5 днів роботи в зоні відчуження у листопаді 1986 року, виходячи із індивідуального коефіцієнту заробітної плати для обчислення пенсії 9,24581, з урахуванням раніше проведених виплат.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат у справі не здійснювати.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з перерахунку пенсії позивача з 01.03.2025 року, із розрахунком середньомісячного заробітку, виходячи із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати та індивідуального коефіцієнту заробітної плати для обчислення пенсії 2,90126.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.03.2025 року пенсії по інвалідності, передбаченої ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із розрахунку 70% середньомісячного заробітку, визначеного за 5 днів роботи в зоні відчуження у листопаді 1986 року, виходячи із індивідуального коефіцієнту заробітної плати для обчислення пенсії 9,24581, з урахуванням раніше проведених виплат.
Розподіл судових витрат не проводити.
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України. 
Повне найменування сторін по справі:
Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, код ЄДРПОУ 20987385).

Суддя О.В. Білостоцький