Справа № 289/652/26
Номер провадження 2/289/968/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2026 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі :
головуючого судді Сіренко Н.С.,
за участі : секретаря судового засідання Василенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

03.04.2026 ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором позики № 77888367 в розмірі 34523,02 грн., зазначивши, що 28.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 77888367 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого відповідачу надано грошові кошти в сумі 10250,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. Договір було підписано електронним підписом позичальника у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач виконав свої зобов`язання – провівши 28.10.2021 платіжну операцію по перерахуванню на банківський рахунок відповідача НОМЕР_1 грошові кошти в розмірі 10250,00 грн. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу та процентів не виконала, її заборгованість за договором позики складає 34523,02 грн., зокрема: 102500,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу, 24273,02 грн. – заборгованість за процентами. 
04.01.2022 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали договір факторингу №025-040122, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за Договором позики № 77888367 від 28.10.2021.
В подальшому 05.12.2025 ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» уклали договір факторингу №05/12/25-01, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за Договором позики № 77888367 від 28.10.2021. Так, відповідно до Реєстру прав вимог №30/01/26 від 30.01.2026 відступлено право вимоги в тому числі до відповідача в сумі 34523,02 грн., яку позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» разом із сумою сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.
Розгляд справи просить здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Ухвалою від 16.04.2026 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 09.04.2026 з викликом сторін, визначено сторонам строки для подачі відзиву, відповіді на відзив та заперечення, а також витребувано за клопотанням позивача інформацію від АТ «Державний ощадний банк України» (а.с.57-58). 
01.05.2026 на виконання ухвали суду від 16.04.2026 від АТ «Ощадбанк» надійшла витребувана інформація (а.с.69-73).
У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, вказавши, що проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.65,74,98).
У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи.
З іншого боку, відповідачу частиною першою статті 284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом (Постанова ВС від 13.10.2025 у справі №572/3022/24).
Направлена відповідачу на адресу місця його проживання судова кореспонденція повертається до суду не врученою адресату по причині «адресат відсутній» (а.с.90,102), ), що згідно усталеної практики Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням. 
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 
Окрім того, відповідача  ОСОБА_1 про дату, час та місце судового розгляду було повідомлено шляхом доставки документу «Повістка у цивільній справі» на вказані в позовній заяві електронну адресу відповідача (а.с.64,94), а також шляхом доставки SMS-повідомлення щодо документу «Повістка у цивільній справі» на номер телефону відповідача (а.с.63,93), таким чином судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про судовий розгляд справи.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщалася завчасно і належним чином, відзив на позовну заяву від неї до суду не надходив, заяв чи клопотань не заявляла. 
Судом протокольно ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223 та статті 280 ЦПК України.
Урівноваженням прав відповідача є його право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які він міг подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України).
Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», викладені Верховним Судом у постановах 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19, від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20 та ін.
Як вбачається із матеріалів справи, що 28.10.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 77888367, згідно з умовами якого позикодавець зобов'язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк (строк кредиту) шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с.5). 
Договір підписано сторонами електронними підписами одноразовим ідентифікатором, а саме: позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором ggbbtDR1e4 (а.с.5 на звороті), що підтверджується також довідкою про ідентифікацію (а.с.32).
В пункту 2. Договору обумовлені основні параметри та умови Позики : сума позики 10250,00 грн.; строк позики (строк договору) 30 днів, процентна ставка (базова)/день 1,99% (фіксована); дата надання позики 28.10.2021, дата повернення позики 27.11.2021; орієнтовна загальна вартість кредиту 12391,74 грн.
Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п.12).
Копією платіжної інструкції підтверджується перерахування 10250,00 грн. відправником ТОВ 1 «БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» отримувачу на картку НОМЕР_1 , транзакцію проведено 28.10.2021 (а.с.6).
Згідно Довідки від 12.02.2026, наданої ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС», останнє підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції ТОВ 1 «БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, та завершення платіжної операції 28.10.2021 по переказу коштів у сумі 10250,00 грн. отримувачу Федотова Інна - ЕПЗ номер НОМЕР_1 (а.с.33).
За інформацією АТ «Ощадбанк» від 28.04.2026 платіжна картка № НОМЕР_2 емітована АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) (а.с.69). З виписки за поточним рахунком клієнта за період з 28.10.2021 по 31.10.2021 вбачається зарахування 29.10.2021 на рахунок клієнта переказу на суму 10250,00 грн. (а.с.72 на звороті).
Таким чином, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало своє зобов'язання за договором та здійснило переказ грошових коштів на вказаний позичальником ОСОБА_1 в Договорі рахунок НОМЕР_1 на суму 10250,00 грн.
Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 77888367 від 28.10.2021 є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник була ознайомлена з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, вони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину і волевиявлення учасників договору було вільним. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем також їх не надано, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов'язком.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності Договору позики № 77888367 від 28.10.2021. Зазначений договір недійсним не визнано, у зв`язку з чим у розглядуваному випадку відповідно до положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаного правочину.
З наявного в матеріалах справи розрахунків суми заборгованості вбачається, що відповідач умови Договору № 77888367 від 28.10.2021 не виконувала, жодної оплати за Договором позики не внесла. Загальна заборгованість станом на 11.06.2022 нарахована у розмірі 34523,02 грн., з якої 10250,00 грн. – тіло позики, 24273,02 грн. - проценти (а.с.34-36,36-37).
Отже наведені обставини укладання договору виконання позичальником обов`язку із надання грошових коштів у позику, та невиконання відповідачем позичальником обов`язку із їх повернення та сплати відсотків, є встановленими судом й відповідачем не спростовані.
Своїм підписом на договорі відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та розміром і порядком сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.
Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07.10. 2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19 та ін.
Відтак після підписання договору електронним підписом у сторін виникли взаємні права та обов'язки, зокрема, у Товариства виникло зобов'язання надати позичальнику грошові кошти в позику, а у останнього виникло зобов'язання оплачувати послуги фінансової установи.
04.01.2022 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) та ТОВ «Сіроко Фінанс» (Фактор) уклали договір факторингу №025-040122, за умовами якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити Клієнту ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с.19-22).
Із Реєстру прав вимог №10/06/22 від 10.06.2022 вбачається, що ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло право вимоги до боржників, зокрема до відповідача ОСОБА_1 (№19467) за Договором № 77888367 від 28.10.2021 в розмірі 34523,02 грн. (а.с.22 на звороті - 23), платіжні інструкції кредитового переказу коштів підтверджують оплату за реєстрами прав вимог за договором факторингу №025-040122 (а.с.24-25).
05.12.2025 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №05/12/25-01, відповідно до умов якого клієнт зобов'язується відступити факторові права вимоги, зазначені в Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов'язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (а.с.25 на звороті - 29). Платіжними Інструкціями кредитового переказу коштів підтверджується проведення оплати за договомр факторингу № 05/12/25-01 згідно з Реєстром прав вимог №30/01/26 від 30.01.2026 (а.с.31).
Відповідно до Реєстру прав вимог №05/12/25 ТОВ «Сіроко Фінанс» відступлено ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» право вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 (№19467) за Договором № 77888367 від 28.10.2021 в розмірі 34523,02 грн. (а.с.29 на звороті - 30).
Обидва Договори факторингу та реєстр прав вимог містять необхідні реквізити, в т.ч. підписи сторін, є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги заборгованості до боржників.
У постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012 тощо).
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
З огляду на викладені вимоги закону та встановлені судом обставини суд дійшов висновку, що позивач ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» має право грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення з нього заборгованості за Договором № 77888367 від 28.10.2021.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов'язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату нею заборгованості у повному розмірі чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, як і не надано аргументованого контррозрахунку заборгованості.
На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що ОСОБА_1 28.10.2021 отримала позику в розмірі 10250,00 грн., однак в порушення умов договору свої зобов'язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, право вимоги якої було переуступлено позивачеві, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 зазначено, що, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
У пункті 2 Договору позики № 77888367 сторонами узгоджений строк позики (строк Договору) 30 днів, визначені дати надання кредиту - 28.10.2021, та повернення кредиту – 27.11.2021, а також обумовлена процентна ставка (базова) 1,99%/день (фіксована).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 в п. 95-108, щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).
У Договорі відсутні умови щодо продовження строку договору після закінчення узгодженого сторонами 30-денного строку, відтак після 27.11.2021 нарахування процентів за вказаним договором відбувалося поза межами строку Договору.
Крім того, позивач, звертаючись до суду з позовом, не посилався на нарахування процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України.
З огляду на наведене відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» проценти, нараховані після 27.11.2021, тобто поза межами строку Позики.
Таким чином, розмір відсотків за період з 29.10.2021 по 27.11.2021 відповідно до умов договору становить 6119,25 грн., виходячи з розрахунку: 10250,00 грн. (тіло кредиту) х 1,99% (базова процентна ставка/день = 203,98 грн.) х 30 днів (строк позики).
Відтак, з урахуванням умов укладеного договору позики, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 16369,25 грн. заборгованості за Договором позики №9128859 від 24.09.2020 (10250,00 грн. сума позики +6119,25 грн. проценти). Саме такий розмір заборгованості, на переконання суду, відповідає закону та існуючій домовленості сторін.
Доказів погашення указаної заборгованості ні позивачу ні попередньому кредитору відповідачем не надано, а тому позов у такому розмірі слід задовольнити.
При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.
Так, право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.
Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: копію договору №22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги від 22.08.2025, укладеного між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (а.с.38-40); копію витягу з Акту №8-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги від 16.02.2026 із описом наданих послуг на суму 4500,00 грн. (а.с.41); Акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (а.с.41 на звороті - 42); платіжну інструкцію кредитового переказу коштів (а.с.43). 
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України, згідно положень ч. 1 та 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Сплата позивачем судового збору у розмірі 2662,40 грн. підтверджується наявною у справі платіжною інструкцією переказу коштів від 01.04.2026 (а.с.52).
За таких обставин, оскільки вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню :
у рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2133,70 грн. (16369,25 /34523,02 х 4500,00);
судовий збір в розмірі 1262,39 грн. (16369,25 /34523,02 х 2662,40).
Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 76-81, 141, 259, 263-265, 279-282, 289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» (08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, ЄДРПОУ 44280974) до  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» суму заборгованості за Договором позики №77888367 від 28.10.2021 в розмірі 16369,25 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1262,39 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 2133,70 грн., а всього 19765,34 грн. (дев`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят п`ять грн. 34 коп.).

В іншій частині заявлених вимог позов залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте Радомишльським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя  Наталія СІРЕНКО