ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА

справа № 753/6674/26
провадження № 2/753/9170/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року м. Київ 
Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючої судді Маркєлової В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до 1. ОСОБА_2 , 2. Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП,
У С Т А Н О В И В:
Позивачка звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до 1. ОСОБА_2 , 2. Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», у якому просила стягнути на свою користь:
з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 72 747,20 грн та моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.
з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 39 828,13 грн.
Дарницький районний суд м. Києва ухвалою від 31.03.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, визнав справу малозначною і призначив розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.04.2025 о 19 год. 25 хв. у м. Києві по вул. А. Вербицького, 1, сталася ДТП за участю транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , який під час руху заднім ходом не переконався у безпечності своїх дій, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , що призвело до їх механічних пошкоджень. 
Дарницький районний суд м. Києва постановою від 15.05.2025 у справі про адміністративні правопорушення № 753/8639/25 визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність Відповідача-1 була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна». Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» виплатило страхове відшкодування у розмірі 73 337,03 грн. 
Позивачка не погоджується з розміром виплати, посилаючись на звіт від 05.06.2025 № 13/73.06.25, згідно з яким вартість відновлювального ремонту становить 185 912,86 грн, а матеріального збитку - 113 165,16 грн. 
Вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн позивачка обґрунтовує душевними стражданнями, порушенням звичайного порядку життя та обмеженням у переміщенні через пошкодження автомобіля.
Представник відповідача-2 подав відзив на позовну заяву 10.04.2026. Відповідач-2 заперечує проти позову, зазначаючи, що здійснив виплату 73 337,03 грн на підставі власного звіту від 19.06.2025 № 193343. Відповідач-2 зазначає, що звіт позивачки складений з порушенням підпункту «ґ» пункту 5.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, бо не враховує наявність слідів попереднього ремонту правої фари (пайки), яка відповідно до вимог заводу-виробника підлягає лише заміні, а тому її вартість (77 073,42 грн) не повинна була враховуватися. Сума страхового відшкодування також була правомірно зменшена на суму податку на додану вартість (5 931,93 грн) відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки виплата здійснювалася на рахунок фізичної особи без підтвердження фактично виконаного ремонту.
Представник відповідача-1 подав відзив на позовну заяву 21.04.2026. 
Відповідач-1 заперечує проти вимог про стягнення майнової шкоди, вказуючи, що звіт про оцінку є лише попереднім документом, а позивачка не надала доказів реальних збитків (актів виконаних робіт чи доказів оплати ремонту). 
Щодо вимог про стягнення моральної шкоди Відповідач-1 заперечує у повному обсязі та наголошує на їх недоведеності. Відповідач-1 стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази душевних страждань позивачки, їх глибини, характеру, інтенсивності, тривалості та можливості відновлення. Відповідач-1 акцентує увагу на тому, що під час ДТП автомобіль позивачки отримав мінімальні пошкодження через легкий удар, тому позивачка не була позбавлена можливості використовувати свій транспортний засіб за призначенням. Представник Відповідача-1 посилається на принципи змагальності сторін та стандарти доказування, зазначаючи, що відповідно до правових висновків Верховного Суду (постанова від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20) саме позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок. На думку Відповідача-1, заявлений розмір моральної шкоди є нічим не обґрунтованим.
Представник позивачки подав відповідь на відзив Відповідача-1. Позивачка не погоджується з доводами Відповідача-1 і зазначає, що відповідач безпідставно застосовує до спірних правовідносин норми Закону України від 21.05.2024 № 3720-IX, який вводиться в дію лише з 01.01.2025, ігноруючи той факт, що врегулювання страхового випадку здійснюється в рамках вимог законодавства, чинного на час дії Закону № 1961-IV. Позивачка вказує, що Відповідач-1 помилково ототожнює вартість матеріального збитку (який розраховується зі зносом) із повним обсягом реальних збитків. Відповідно до статті 1194 ЦК України, різниця між вартістю відновлювального ремонту та матеріальним збитком не є штучною і підлягає стягненню з винної особи. 
Щодо моральної шкоди Позивачка зазначає, що сам факт пошкодження майна внаслідок ДТП спричиняє моральні переживання, вимагає витрачання часу та зусиль на відновлення пошкодженого майна та порушує звичний спосіб життя. Позивачка наголошує, що це узгоджується з правовою позицією Верховного Суду (постанова від 22.04.2019 у справі № 761/14285/16-ц), згідно з якою пошкодження власного майна безумовно негативно впливає на моральний стан та призводить до душевних страждань, тому відсутність спеціальних доказів не є підставою для відмови у відшкодуванні
Фактичні обставини справи, встановлені судом. Норми права, які застосував суд, та мотиви, з яких виходив суд. Оцінка доказів.
Правовідносини, які виникли між позивачкою та відповідачами, врегульовано нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV.
Дарницький районний суд м. Києва постановою від 15.05.2025 у справі про адміністративні правопорушення № 753/8639/25, яка є преюдиційною для суду, що розглядає цю цивільну справу, визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова підтверджує, що 18.04.2025 о 19 год. 25 хв. у м. Києві по вул. Вербицького, 1, сталася ДТП за участю транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , який здійснив зіткнення з автомобілем «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .
Позивачка ОСОБА_1 є власницею пошкодженого автомобіля «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 .
Цивільно-правова відповідальність Відповідача-1 станом на момент ДТП була застрахована згідно з полісом обов`язкового страхування № EP/225912491 в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 160 000,00 грн. Розмір франшизи становить 0,00 грн.
Суб`єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 на замовлення позивачки склав звіт про оцінку вартості матеріального збитку № 13/73.06.25 від 05.06.2025. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mazda» д.н.з. НОМЕР_2 склала 185 912,86 грн, а вартість матеріального збитку склала 113 165,16 грн.
ФОП ОСОБА_4 на замовлення страховика провів звіт про оцінку колісного транспортного засобу № 193343 від 19.06.2025. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу склала 79 268,96 грн (в т.ч. ПДВ 5 931,93 грн).
Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» виплатило позивачці страхове відшкодування у розмірі 73 337,03 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 44670 від 29.07.2025.
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України).
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (стаття 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV).
Якщо відшкодування здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість (пункт 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV).
Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України).
Щодо розбіжностей між звітами оцінювачів Суд зазначає наступне.
Відповідач-2 обґрунтовано відрахував суму податку на додану вартість, оскільки виплата здійснювалася на рахунок фізичної особи, а доказів фактичної оплати ремонту з ПДВ позивачка не надала. 
Відповідач-2 також правомірно не включив до розрахунку заміну правої фари автомобіля вартістю 77 073,42 грн. Відповідач-2 до свого відзиву надав докази того, що під час огляду транспортного засобу експертом страхової компанії в акті огляду були зафіксовані сліди попереднього невідповідного ремонту (пайки) цієї деталі. Експерт позивачки не зафіксував ці пошкодження в акті огляду, чим порушив підпункт «ґ» пункту 5.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Позивачка не надала суду доказів, які б спростовували наявність слідів попереднього ремонту правої фари. 
Таким чином, Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» виконало свої зобов`язання належним чином, і у задоволенні позовних вимог до Відповідача-2 суд відмовляє.
Сторони не заявляли клопотань про призначення судової автотоварознавчої експертизи. 
З огляду на недоведеність Позивачкою розміру фактичної шкоди, що перевищує суму страхової виплати, суд відмовляє у задоволенні вимог до Відповідача-1 про стягнення матеріальної шкоди.
Щодо стягнення моральної шкоди. 
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша статті 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України). 
Суд погоджується з аргументом Відповідача-1 про те, що заявлений позивачкою розмір моральної шкоди у сумі 20 000,00 грн є непропорційним та завищеним, зважаючи на характер пошкоджень транспортного засобу та недоведеність факту тривалого позбавлення можливості користуватися автомобілем. 
Водночас суд відхиляє твердження Відповідача-1 про повну відсутність моральної шкоди.
Факт пошкодження майна особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди об`єктивно вимагає від потерпілої сторони додаткових зусиль для відновлення порушеного права, викликає стрес та порушує звичний спосіб життя. Це узгоджується з правовим висновком Верховного Суду (постанова від 22.04.2019 у справі № 761/14285/16-ц), згідно з яким участь у ДТП та пошкодження власного майна безумовно негативно впливає на моральний стан особи та призводить до душевних страждань. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 23 ЦК України). 
При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України). 
Враховуючи ступінь вини Відповідача-1, характер та обсяг пошкоджень майна, суд вважає справедливим, розумним та співмірним задовольнити вимогу про відшкодування моральної шкоди частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки компенсацію у розмірі 5 000,00 грн.
Ухвалюючи рішення по суті справи, суд одночасно здійснює розподіл судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи (частина перша статті 133 Цивільного процесуального кодексу України). 
За правилами цивільного судочинства судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка сплатила за вимогу про стягнення моральної шкоди судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. 
Оскільки суд задовольняє вимогу про відшкодування моральної шкоди частково (на 25 відсотків від заявленої суми), судовий збір підлягає стягненню з Відповідача-1 пропорційно до задоволеної частини вимог, що становить 332,80 грн.
З огляду на те, що наданий Позивачкою звіт про оцінку вартості матеріального збитку від 05.06.2025 № 13/73.06.25 Суд відхилив та не поклав в основу рішення, Суд відмовляє у стягненні з Відповідачів на користь Позивачки 4 500,00 грн витрат за проведення оцінки відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 13/73.06.25 від 05.06.2025.
Керуючись нормами ст. 2, 5, 12, 141, 259, 263-265, 268, 280-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до 1. ОСОБА_2 , 2. Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення шкоди завданої внаслідок ДТП, задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» відмовити.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 332,80 грн.
У задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на проведення оцінки відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 . 
Відповідач-1: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 . 
Відповідач-2: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна», ЄДРПОУ 20842474, адреса місцезнаходження: 04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 29/А.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення ухвалено за відсутності учасників справи та складено 27.07.2026.

Суддя В.М. Маркєлова