ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1599/26
2/0187/933/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" вересня 2026 р. смт. Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Караул О.А., за участю секретаря судового засідання Джунь І.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів (збільшення частки стягнення), - 
В С Т А Н О В И В
31.07.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів (збільшення частки стягнення).
У позові зазначено, що ОСОБА_1 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з Відповідачем, ОСОБА_2 , який на сьогодні розірваний (Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 22.08.2022 року, справа № 187/726/22). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2022 року по справі № 187/520/22 (справа № 2/187/324/22) з Відповідача на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання двох дітей ( ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) у розмірі 1/3 (однієї третини) частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 19.08.2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.  ІНФОРМАЦІЯ_3 старшому синові, ОСОБА_3 , виповнилося 18 років (повноліття). У зв`язку з цим виконання рішення суду від 05 жовтня 2022 р. в частині утримання сина припинилося. Отже, за вказаним рішенням на утримання єдиної неповнолітньої дитини — доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично залишилася до стягнення лише 1/6 (одна шоста) частина доходу Відповідача (1/3:2).
Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2026 року по справі № 187/898/26 з Відповідача на користь  ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання у ВНЗ, у розмірі 1/4 частини його доходу. Крім того, рішенням Петриківського районного суду від 16 грудня 2025 року по справі № 187/1586/25 з Відповідача стягнуто додаткові витрати, пов`язані з навчанням сина. Позивач зазначає, що неповнолітній доньці ОСОБА_6 виповнилося 14 років, вона зростає, потребує значних щомісячних витрат на повноцінне харчування, одяг, розвиток, навчання та побутові потреби. Оскільки донька є єдиною неповнолітньою дитиною, яка залишилася на утриманні позивача за первинним рішенням про аліменти, стягнення аліментів у розмірі лише 1/6 частини доходу є недостатнім і порушує гарантовані законом права дитини на належне матеріальне забезпечення.
За наведеного позивачка просить суд: змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2022 року по справі № 187/520/22. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки — ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання цієї позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття (до ІНФОРМАЦІЯ_7 ).
З урахуванням положень ч.3 ст. 14 ЦПК України справа передана для розгляду головуючому судді Караулу О.А. 
13.08.2026 ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач – ОСОБА_2 , у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не відомі, заперечень щодо позовних вимог не подав. При цьому, відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч. 10.ст. 187 ЦПК України. 
Згідно ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд зазначає наступне.
Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно із копіями свідоцтва про народження дітей серії НОМЕР_4 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 22 травня 2008 року та свідоцтва серії НОМЕР_5 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 16 січня 2012 батьками дітей зазначені- батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 .
Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області справа № 187/726/22 від 22.08.2022 шлюб між сторонами розірвано. 
Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області справа № 187/900/22 від 05 жовтня 2022 року ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісця, на утримання дітей:  ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 19.08.2022 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 
ІНФОРМАЦІЯ_3 старшому синові, ОСОБА_3 , виповнилося 18 років, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 22 травня 2008 року.
09.07.2026 Петриківським районним судом Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення справа № 187/898/26, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі частини зі всіх видів його заробітку, щомісяця, на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 , на період його навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з 15.05.2026 року.
В матеріалах справи міститься рішення Петриківського районного суду від 16 грудня 2025 року справа № 187/1806/25 яким ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 у зв`язку з його навчанням у Полтавсьому державному медичному університеті на контрактній формі навчання та проживанням у гуртожитку в розмірі 32500,00 гривень на рік, починаючи з моменту подання позову і до завершення дитиною навчання у Полтавсьому державному медичному університеті.
24 жовтня 2022 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист у справі № 187/900/22.
25.10.2022 державним виконавцем Петриківського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Дарадан М.В. на підставі виконавчого листа Петриківського районного суду Дніпропетровської області у справі № 187/900/22 виданого 24.10.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70158398.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виконаного старшим державним виконавцем Земляним В.І, заборгованість відповідача по аліментам станом на 31.07.2026 становить 87368,38 грн.
Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви з яких виходив суд при ухваленні рішенні.
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з частиною другою ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27 листопада 1992 року, № 250,ст.35-36, 90) і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Згідно з ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За приписами ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.
Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України).
Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька до досягнення нею повноліття.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У постанові від 27 листопада 2025 року у справі № 758/5829/24 Верховний Суд зазначив, що застосування частини третьої статті 183 СК України разом зі статтею 192 СК України не виключається. При вирішенні вимог про зміну раніше встановленого розміру аліментів застосуванню підлягає не лише стаття 192 СК України, а й положення статей 182, 184 СК України, які регулюють визначення розміру та способу виконання аліментного обов`язку.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , як на підставу збільшення розміру аліментів. зазначила ту обставину, що розмір аліментів на дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача стягувались у зв`язку з тим, що на той час з відповідача стягувались аліменти на двох дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час син  ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 вже повнолітній, у зв`язку з цим виконання рішення суду від 05 жовтня 2022 р. в частині утримання сина припинилося. Тому за вказаним рішенням суду на утримання неповнолітньої дитини — доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично залишилася до стягнення лише 1/6 (одна шоста) частина доходу Відповідача.
Частиною 3 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Отже, вказані обставини змінили обсяг аліментних зобов`язань відповідача. Зазначена обставина свідчить про зміну сімейного та матеріального стану сторін порівняно з обставинами, за яких було визначено попередній розмір аліментів, та надає підстави для вирішення судом питання про визначення належного розміру аліментів на дитину, яка не досягла повноліття.
При цьому сам факт наявності передбачених статтею 192 СК України підстав для перегляду розміру аліментів не означає автоматичного задоволення вимоги у заявленому розмірі. Визначаючи розмір аліментів, суд має врахувати обставини, передбачені статтею 182 СК України, та оцінити, з одного боку, потреби дитини, а з іншого -матеріальні можливості платника аліментів.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №344/10971/16, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою. Доказів наявності обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти у заявленому розмірі, зокрема незадовільного стану його здоров`я, втрати працездатності, наявності інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати, чи інших обставин, що істотно обмежують його матеріальні можливості, матеріали справи не містять. Відповідач відзиву на позов та доказів на спростування наведених позивачем обставин суду не подав.
Водночас з часу первісного визначення розміру аліментів у жовтні 2022 року минуло майже 4 роки. Донька сторін є неповнолітньою: на час розгляду справи доньці виповнилося 14 років. Зі зростанням та дорослішанням дитини закономірно змінюється і збільшується обсяг витрат, необхідних для забезпечення її належного харчування, одягом, навчання, фізичного та соціального розвитку, а також задоволення інших повсякденних потреб.
У сукупності наведені обставини свідчать про зміну потреб дитини у порівнянні з часом первісного визначення розміру аліментів та враховуються судом при вирішенні питання про збільшення їх розміру.
Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо не впливають на обсяг їхніх прав і не звільняють від обов`язків щодо дитини.
Рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини при цьому не означає необхідності їх однакової за розміром грошової участі. Той із батьків, з ким проживає дитина, бере участь у її утриманні не лише шляхом безпосередніх матеріальних витрат, але й забезпечує житлом, харчуванням, доглядом, вихованням, організацією навчання та повсякденного життя дитини.
Відповідно до частини першої статті 18 та статті 27 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини та за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для її розвитку. Найкращі інтереси дитини мають бути одним із визначальних критеріїв при вирішенні питання щодо її утримання.
Верховний Суд у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 679/1429/15-ц звернув увагу на те, що припинення одного з аліментних зобов`язань платника, отримання ним стабільного доходу та матеріальні потреби дитини можуть свідчити про зміну матеріального становища та бути підставою для збільшення раніше встановленого розміру аліментів.
Оцінюючи у сукупності встановлені обставини, суд враховує, те, що дитина стала старшою, а обсяг витрат, необхідних для забезпечення її належного утримання та розвитку, об`єктивно зріс.
За встановлених обставин збереження аліментів на неповнолітню дитину сторін у розмірі 1/6 частини відповідача, не забезпечує належної та пропорційної участі батька в утриманні спільної дитини відповідно до його матеріальних можливостей.
Визначаючи розмір аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, суд виходить із необхідності забезпечення балансу між належним утриманням дитини та матеріальними можливостями платника аліментів. Такий розмір не є надмірним, відповідає обов`язку обох батьків забезпечувати потреби неповнолітньої дитини.
Отже, враховуючи, вік і потреби неповнолітньої дитини, відсутність доказів існування обставин, які перешкоджали б відповідачу сплачувати аліменти у більшому розмірі, суд доходить висновку про наявність передбачених статтями 182, 183, 192 СК України підстав для збільшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 1/6 до 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідає принципу найкращих інтересів дитини, є необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку та водночас не порушує справедливого балансу між інтересами дитини і матеріальними можливостями платника аліментів.
При цьому, відповідачем будь-яких заперечень щодо заявленої вимоги про збільшення розміру аліментів не надано, як і доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Доказів наявності обставин, які перешкоджають виконанню ним обов`язку з утримання дитини у визначеному судом розмірі, матеріали справи не містять.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що позивач просила стягувати аліменти у збільшеному розмірі з дня звернення до суду з цим позовом. Водночас відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі зміни розміру аліментів у судовому порядку аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання відповідним рішенням законної сили.
Зазначена правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 223/180/17 та від 26 жовтня 2022 року у справі № 759/22898/20.
Відтак, оскільки у цій справі суд змінює встановлений раніше розмір аліментів, аліменти у збільшеному розмірі підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 повноліття. У зв`язку з цим вимога позивача про стягнення аліментів у збільшеному розмірі з дня звернення до суду задоволенню не підлягає.
Враховуючи те, що цим рішенням змінюється встановлений попереднім судовим рішенням розмір аліментів, аліменти у визначеному цим рішенням розмірі підлягають стягненню з дня набрання цим рішенням законної сили. До набрання цим рішенням законної сили аліменти підлягають стягненню у розмірі, визначеному попереднім судовим рішенням.
Також суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.
Позивач на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Отже, враховуючи те, що позивач на час звернення до суду була звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1331,20 гривень.
Керуючись ст. ст. 180-183, 192, Сімейного кодексу України, ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 211, 247, 259, 263-268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів (збільшення частки стягнення), задовольнити.
Змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2022 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , збільшивши їх розмір з 1/6 до 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Починаючи з дня набрання рішенням законної сили, припинити стягнення аліментів на підставі рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05.10.2022 в цивільній справі № 187/900/22 (провадження № 2/0187/324/22.
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одну) гривня 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою згодою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач може оскаржити заочне рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування сторін:
Позивач – ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 )
Відповідач – ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Суддя: | | О. А. Караул