УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №288/1930/25 Головуючий у 1-й інст.  ОСОБА_1  
Номер провадження №11-кп/4805/447/26
Категорія ч.1 ст.382 КК України Доповідач                 ОСОБА_2   

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді:   ОСОБА_2 
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
з участю секретаря:   ОСОБА_5 
обвинуваченого: ОСОБА_6 
захисника: ОСОБА_7 
прокурора:     ОСОБА_8 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №12025060660000160 за апеляційною скаргою прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 13 лютого 2026 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Жовтневе, Попільнянського району, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
Вол
- за ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому  ОСОБА_6 не обирався.
Речові докази: оптичний диск на якому наявні відеозаписи із відеореєстратора, розміщеного у службовому автомобілі «Tayota Corola» р.н.1300 наряду СРПП відділення поліції № 2 Бердичівського РВП ГУНІ в Житомирській області, від 23.10.2025 - залишено в матеріалах кримінального провадження № 12025060660000160 від 24 жовтня 2025 року.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку,  ОСОБА_6 будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, умисно не виконав рішення суду при наступних обставинах. 
19.05.2020 постановою Бородянського районного суду Київської області у справі № 939/496/20, яка набрала законної сили 01.06.2020, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
07.04.2023 постановою Попільнянського районного суду Житомирської області у справі № 288/607/23, яка набрала законної сили 17.04.2023, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу
Незважаючи на наявність постанов суду, у ОСОБА_6 , який діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду та будучи ознайомлений з ними, виник злочинний умисел на умисне невиконання вказаних постанов суду в частині позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя У країни, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судове рішення, що набрало законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на всій території України.
Реалізуючи свій злочинний умисел на умисне невиконання вищевказаних постанов суду про позбавлення його права керувати транспортним засобом, що набрали законної сили, будучи з ними ознайомленим, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_6 , 23.10.2025 близько 18 год. 00 хв., будучи позбавленим права керування транспортним засобом, умисно, з метою невиконання постанов суду в частині позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, керував автомобілем марки "ВАЗ" моделі "2101" реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухався по вул. Першотравнева, 14 в с. Квітневе Житомирського району Житомирської області та був зупинений працівниками поліції відділення поліції № 2 Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, тим самим умисно не виконав судові рішення.
Своїми умисними діями, що виразились в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України. 
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить вирок скасувати в частині призначеного судом покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на 2 роки іспитового строку.
Вказує, що суд належним чином не врахував, що ОСОБА_6 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності не виконав, штраф не сплатив, не працює.
Прокурор стверджує, що штраф не дієве покарання для ОСОБА_6 , оскільки він не працює.
Також, зазначає, що суд лишив поза увагою, що ОСОБА_6 вчинив умисні дії, які виразились в умисному не виконанні рішення суду, що набрало законної сили, яким його визнано винним за ст.130, 126, 124 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого та його захисника на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.382 КК України.

Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з доводами прокурора про неправильне застосування судом при призначенні покарання обвинуваченому Закону України про кримінальну відповідальність та про м`якість призначеного покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. 
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Частиною 1 ст. 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді штрафу положень ст.ст.50, 65 КК України не врахував.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції зосередився виключно на позитивних обставинах, а зокрема, що ОСОБА_6 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, обставину, що пом`якшує покарання – повне визнання вини.

Проте, поза увагою суду залишилися обставини вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, та його суспільна небезпечність.

На переконання колегії суддів, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції не врахував, що він вчинив дії, які виразились в умисному невиконанні рішення суду, що набрало законної сили, яким його визнано винним за ст. 130, 126, 124 КУпАП. 
Так, постановою Бородянського районного суду Київської області 19.05.2020 року притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП, цим судовим рішенням він був позбавлений права керування транспортними засобами.
Про те, 07.04.2023 року постановою Попільнянського районного суду Житомирської області він вчинив правопорушення передбачені ст.124, ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП.

23.10.2025 року ОСОБА_6 знову ігнорує судові рішення, керує транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами.

Ці обставини, а також невиконання постанов суду про сплату штрафу, свідчать про його підвищену суспільну небезпечність.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд не враховав ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України, обставини вчинення кримінального правопорушення, яке посягає на авторитет органів правосуддя та особу обвинуваченого, який системно ігнорує заборону керування транспортними засобами, повторно керує транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння з наслідками у вигляді ДТП чим наражає інших учасників дорожнього руху на небезпеку та характеризує обвинуваченого вкрай негативно.

Також колегія суддів враховує, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він є особою молодого віку, неодружений, не працевлаштований, в силу ст. 89 України раніше не судимий, посередньо характеризується по місцю проживання, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

З врахуванням наведеного, доводи прокурора про те, що суд першої інстанції безпідставно призначив обвинуваченому мінімальне покарання у виді штрафу розмірі 8500 грн., яке є меншим ніж стягнення за адміністративні правопорушення що до нього були застосовані раніше і ним не виконані є обґрунтованими, а тому колегія суддів вважає, що покарання ОСОБА_6 слід призначити більш суворе у виді позбавлення волі на мінімальний термін визначений в санкції статті.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, його тяжкість, особу обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, а також дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування покарання, з випробуванням, про, що вказує прокурор.

Суд апеляційної інстанції вважає, що іспитовий строк, необхідний для того, щоб обвинувачений ОСОБА_6 довів своє виправлення без реального відбування покарання, підлягає визначенню тривалістю один рік.

На переконання колегії суддів, призначене покарання з подальшим звільненням від відбування є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин в кримінальному провадженні у їх сукупності, таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Зважаючи на наведене, апеляційна скарга прокурора є частково обґрунтованою, а тому вирок суду першої інстанції, слід скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 418 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 – задовольнити частково.
Вирок Попільнянського районного суду Житомирської області від 13 лютого 2026 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановити іспитовий строк терміном 1 (один) рік.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок суду залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: