Дата документу 22.07.2026 Справа № 337/6189/25

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 22-ц/807/1512/26 Головуючий у 1-й інстанції: Сидорова М.В. 
Є.У.№  337/6189/25 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Кочеткової І.В.,
суддів: Мінгазова Р.В., 
Полякова О.З., 
секретар Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2026 року, 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості. Позивач зазначав, що між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 05.03.2024 було укладено договір про надання споживчого кредиту №1479417, відповідно до умов якого останній отримав у кредит грошові кошти в сумі 10 900 грн, строком на 359 днів (з 05.03.2024 по 28.02.2025), зі стандартною процентною ставкою в розмірі 2,5% в день, яка застосовується в межах строку кредиту, зі зниженою процентною ставкою в розмірі 1% в день, яка застосовується на умовах, визначених кредитним договором. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Кредитні кошти були надані відповідачу шляхом їх перерахування на платіжну картку № НОМЕР_1 . 
Відповідно до договору факторингу №27062025 від 27.06.2025 ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», у зв`язку з чим він має право вимагати стягнення з відповідача заборгованість за вказаним договором на свою користь. Відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 114 450,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 10 900,00 грн, заборгованості за нарахованими процентами 98 100,00 грн, заборгованості за штрафними санкціями 5450,00 грн.
Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК«Фінтраст Капітал», заборгованість за кредитним договором №1479417 від 05.03.2024 у загальному розмірі 50 140,00 грн. в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору в сумі 1061,25 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 4381,00 грн., усього 55 582,25 грн.
В іншій частині позову відмовлено. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити, застосувати ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і стягнути 10 900 грн. тіла кредиту. Вказує, що він не отримував повістки про виклик до суду, не мав можливості надати суду першої інстанції документи, які підтверджують його статус військовослужбовця і особи з інвалідністю другої групи. Вказані документи він надавав своєму представникові адвокату Серебрянникову Д.В., проте останній після розірвання з ним договору про надання правової допомоги, ці документи суду не надіслав, внаслідок чого судом при ухвалені оскаржуваного рішення не були враховані його пільги як військовослужбовця і особи з інвалідністю другої групи.
На підтвердження своїх доводів відповідач долучив до апеляційної скарги Довідку про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, копію посвідчення № НОМЕР_2 про те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи внаслідок війни, тощо.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Позивач направив суду клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду справи № 552/672/23 (провадження № 61-4595сво25).
Розглянувши клопотання позивача про зупинення провадження у справі, заперечення відповідача, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню.
Заявляючи клопотання про зупинення провадження у справі, представник позивача посилався на те, що Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду буде вирішуватися питання можливості суду за певних умов зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання. Оскільки відповідачем оскаржується рішення в частині правомірності нарахування відсотків за кредитним договором, позивач вважає, що є підстави для зупинення провадження у справі на підставі п.11 частини першої статті 252 ЦПК України.
Проте, за змістом апеляційної скарги відповідач не оспорює висновки суду щодо правової оцінки умов кредитного договору, відповідності їх вимогам справедливості та не заперечує право суду змінювати на цій підставі розмір нарахованих процентів без заявлення відповідних позовних вимог стороною договору, дотримання пункту 3 частини першої статті 3, ст. 627 ЦК України. 
Зважаючи на те, що підставою для апеляційного оскарження є не врахування судом першої статусу позичальника і його пільг, передбачених ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу по суті без зупинення провадження. 
Щодо клопотання відповідача про залучення судом апеляційної інстанції доказів, які підтверджують його статус військовослужбовця і особи з інвалідністю.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частини перша, третя статті 77, частина друга статті 78 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Системний аналіз наведених процесуальних норм дозволяє дійти висновку, що кожна сторона зобов`язана вжити заходів та надати докази на підтвердження тієї обставини, на яку вона посилається як на підставу для задоволення вимоги чи навпаки на заперечення існування такої обставини, а суд виходячи з наданих сторонами доказів здійснює їх оцінку.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина третя статті 367 ЦПК України).
За змістом пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, які вона довела. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і на засіданні суду апеляційної інстанції.
Дослідження нових доказів відбувається, зокрема, у таких випадках: якщо докази існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але особа, яка їх подає до апеляційного суду, з поважних причин не знала та не могла знати про їхнє існування; докази існували на час розгляду справи в суді першої інстанції учасник процесу знав про них однак з об`єктивних причин не міг подати їх до суду; додаткові докази, які витребовувалися раніше, з`явилися після ухвалення рішення судом першої інстанції; суд першої інстанції неправомірно виключив із судового розгляду подані учасником процесу докази, що могли мати значення для вирішення справи; суд першої інстанції необґрунтовано відмовив учаснику процесу в дослідженні доказів, що могли мати значення для вирішення справи (необґрунтовано відмовив у призначенні експертизи, витребуванні доказів, якщо їхнє подання до суду становило для цього учасника певні труднощі тощо); є інші поважні причини для їхнього неподання до суду першої інстанції у випадку відсутності умислу чи недбалості особи, яка їх подає, або вони не були досліджені судом унаслідок інших процесуальних порушень.
Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не були подані до суду першої інстанції, апеляційний суд має врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо обов`язку особи, яка бере участь у справі, добросовісно реалізовувати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і про відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати висновок в ухвалі за наслідками обговорення заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.
Обґрунтовуючи поважність причин не надання доказів на підтвердження свого статусу, ОСОБА_1 зазначив, що відповідні документи він передав своєму представникові адвокату Серебрянникову Д.В., проте останній з невідомої причини не надав їх суду першої інстанції, хоча у відзиві на позовну заяву посилався на те, що відповідач є військовослужбовцем і на нього поширюються пільги та гарантії, визначені законодавством України. Позивач був добре обізнаний про статус відповідача, оскільки в проваджені цього ж суду перебуває справа по спору між тими ж сторонами щодо заборгованості за іншим кредитним договором і відповідний пакет документів долучений до тієї справи. У січні 2026 року він розірвав із адвокатом договір про надання правової допомоги, про що останній повідомив суд. Жодних процесуальних документів із суду першої інстанції відповідач не отримував, про час і місце розгляду справи не повідомлявся, що унеможливило надання ним суду першої інстанції документів, які підтверджують його статус військовослужбовця і особи з інвалідністю.
Заслухавши доводи відповідача ОСОБА_1 , дослідивши зібрані у справі докази і додатково додані останнім документи на підтвердження своїх доводів, враховуючи статус відповідача, суд визнав за можливе прийняти їх, визнавши причини не надання їх суду першої інстанції поважними.
Заслухавши у доповідача по справі, доводи ОСОБА_1 , який підтримав свою апеляційну скаргу і просив про її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволення з таких підстав.
Задовольняючи частково позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань щодо повернення наданого йому кредиту у строки, передбачені кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості, та яка підлягає стягненню з нього на користь товариства. При визначенні розміру заборгованості за відсотками, суд першої інстанції не погодився із розрахунками позивача і навів власні розрахунки, з якими останній погодився і в установленому законом порядку рішення не оскаржив. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).
Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 05.03.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір №1479417 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний».
Відповідно до вказаного кредитного договору відповідач ОСОБА_1 отримав від кредитора ТОВ «Слон Кредит» в кредит грошові кошти в сумі 10 900,00 грн. шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника із використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , строком на 360 днів. Тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка - 2,50% в день та застосовується в межах строку кредиту; знижена процентна ставка - 1,000% в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 04.04.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. 
Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до кредитного договору (Графік платежів). Кінцевий термін повернення кредиту 28.02.2025 включно. 
Крім того, умовами договору у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту передбачено нарахування штрафних санкцій.
Відповідач ОСОБА_1 , підписавши кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н510, прийняв на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором, зокрема, повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.
Зарахування кредитних коштів в сумі 10900,00 грн на платіжну карту № НОМЕР_1 відбулось 05.03.2024 на підставі укладеного Договору про організацію переказу грошових коштів № 06062022-1 від 06.06.2022 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ПЕЙТЕК», про що свідчить інформація, викладена в листі ТОВ «ПЕЙТЕК» від 02.07.2025.
Згідно з інформацією АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-251210/61814-БТ від 11.12.2025 на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в Банку емітовано картку № НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ), на яку 05.03.2024 було зараховано переказ в сумі 10900,00 грн.
Відповідно до договору факторингу №27062025 від 27.06.2025, ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги за кредитним договором №1479417 ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».
Згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №1479417 від 05.03.2024, який складений ТОВ «Слон Кредит» станом на 27.06.2025, заборгованість відповідача ОСОБА_1 складає 114450,00 грн, а саме: за тілом кредиту 10900,00 грн, за відсотками 98100,00 грн, за пенею 5450,00 грн.
Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №27062025 від 27.06.2025, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором становить 114450 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 10900 грн., заборгованості за відсотками 98 100 грн., заборгованості за пенею 5450 грн.
Відповідачем не оспорюється факт укладення кредитного договору і розмір отриманих кредитних коштів, рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не оскаржується. 
Предметом апеляційного оскарження є рішення в частині нарахування і стягнення відсотків з відповідача, який на момент виникнення спірних правовідносин перебував у лавах Збройних Сил України і боронив Батьківщину від російської агресії.
Відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у чинній на час розгляду справи редакції) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави
На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, який продовжувався і діє до цього часу.
Згідно з копією військового квитка відповідача ОСОБА_1 , він 19.08.2022 був призваний на військову службу під час мобілізації в період запровадження воєнного стану і проходив військову службу до 23.06.2025, а відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_6 №3788 від 14.06.2025 є учасником бойових дій, приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи у Краматорській територіальній громаді Краматорського району і Сіверській територіальній громаді Бахмутського району Донецької області, отже на нього у цей період розповсюджуються пільги, визначені вищевказаним Законом.
Статус відповідача як учасника бойових дій і особи з інвалідністю другої групи внаслідок війни підтверджується посвідченням НОМЕР_7 від 15.11.2023, виданим Командуванням Десантно-штурмових військ ЗСУ, та посвідченням НОМЕР_8 від 30.12.2025, виданим Департаментом з питань ветеранської політики Запорізької міської ради. 
За висновком МСЕК від 29.09.2025 ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю другої групи на строк до 01.09.2027, причина інвалідності – захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини.
Таким чином, враховуючи, що станом на час укладення кредитного договору та погодженого строку кредитування відповідач був військовослужбовцем, на нього розповсюджуються положення ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а отже підстав для стягнення з нього заборгованості за процентами за кредитним договором і судових витрат суд першої інстанції не мав. 
Несвоєчасне надання відповідачем доказів на підтвердження наявних у нього пільг не є підставою для позбавлення останнього цих пільг у спірних правовідносинах.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.п.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).
Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Згідно з витягом з посвідчення серії № НОМЕР_2 від 30.12.2025, відповідач ОСОБА_1 є собою з інвалідністю ІІ групи до 01 вересня 2027 року.
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За таких обставин оскаржуване рішення на підставі ст.376 ЦПК України підлягає зміні, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту на суму 10 900 грн., вимоги про стягнення відсотків, судових витрат задоволенню не підлягають із наведених вище причин.
Сплачений позивачем при пред`явленні позову судовий збір підлягає компенсації за рахунок держави пропорційно частці задоволених позовних вимог, що становить 230,70 грн., у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Витрати позивача за правничу допомогу у розмірі, пропорційному частці задоволених позовних вимог, що становить 934 грн., суд вважає за необхідне віднести на позивача. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 лютого 2026 року змінити
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фантрас Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фантрас Капітал» заборгованість за кредитним договором №1479417 від 05.03.2024 у розмірі 10 900 гривень (десять тисяч дев`ятсот гривень).
Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фантрас Капітал» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 230,70 грн. (двісті тридцять гривень 70 коп.) за рахунок Держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Витрати позивача на правничу допомогу віднести на позивача.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови виготовлено 22 липня 2026 року. 
Головуюча: І.В. Кочеткова
Судді: О.З. Поляков
Р.В. Мінгазов