СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  
ун. № 759/17174/26
пр. № 3/759/4422/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва Горбенко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Святошинського УП ГУНП в місті Києві про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянку України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
До Святошинського районного суду міста Києва надійшли матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Відповідно до Протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 881488 від 23.06.2026 - 23.06.2026 близько 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , громадянка ОСОБА_1 навмисно застосувала дії фізичного характеру (била по руках під час перетягування покривала між собою), чим вчинила домашнє насильство та завдала шкоди фізичному здоров`ю потерпілої.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Потерпілою, відповідно до складеного протоколу серії ВАД № 881488, є мати: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду. 
Водночас, ОСОБА_1 направила на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, обґрунтоване тим, що вона готує ряд доказів, які доведуть її невинуватість у даній справі. Крім того, має намір залучити свідків, які не можуть бути присутніми на даному судовому засіданні.
Досліджуючи подане клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволені з наступних підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розумність тривалості розгляду справи повинна визначатися з огляду на конкретні обставини справи з урахуванням критеріїв, сформованих у практиці Суду, зокрема складності справи, поведінки сторін та відповідних державних органів (рішення Європейського суду з прав людини від 29.05.2008 «Якименко проти України»; рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2006 «Мороз та інші проти України» та інші).
Судом враховується, що клопотання про відкладення розгляду справи подане ОСОБА_1 повторно. Водночас, підстави для відкладення розгляду справи викладені аналогічно.
Так, на минуле судове засідання, призначене на 30.06.2026, ОСОБА_1 не з`явилась, направивши до суду аналогічне за змістом клопотання про відкладення розгляду справи. Жодних доказів на підтвердження власних доводів ОСОБА_1 суду не надала. Водночас, суд, враховуючи клопотання ОСОБА_1 , дійшов висновку про можливість відкладення розгляду справи на 14.07.2026.
Однак, на судове засідання 14.07.2026 ОСОБА_1 повторно не з`явилась, жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві про відкладення розгляду справи, повторно не надала.
Відповідно до ст. 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 173-2 КУпАП розглядаються у триденний строк.
Враховуючи вищевикладене та обмежені строки розгляду справи, суд відмовляє у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи та вважає його таким, що покликане затягнути розгляд справи та, відповідно, спрямоване на уникнення відповідальності за вчинене діяння. 
Таким чином, зважаючи на правила ст.ст. 268, 277 КУпАП, у зв`язку з тим, що в справі є достатні дані про обізнаність особи зі своїми правами, про місце розгляду справи в суді, суд розглянув дану справу у відсутності правопорушника.
Представник потерпілої ОСОБА_2 - адвокат Харченко В.В. під час судового слухання просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та направити останню для проходження корекційної програми для кривдників до Центру у справах сім`ї та жінок «Родинний дім» на строк шість місяців.
Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно з статтею 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Складом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, є вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Частиною 3 ст. 173-2 КУпАП встановлена відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частинами першою або другою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Згідно з статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», під домашнім насильством слід вважати будь-які діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
При цьому, психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Водночас, фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
У відповідності до статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на батьків (мати, батько) і дитину (дітей).
Відповідно до матеріалів справи потерпіла ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 .
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, доведений матеріалами справи, зокрема даними, що містяться у: 
- Протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №881488 від 23 червня 2026 року;
- рапорті оперативного чергового Святошинського УП ГУНП в місті Києві від 23 червня 2026;
- рапорті інспектора СПДН Святошинського УП ГУНП в місті Києві від 23 червня 2026 року за яким встановлено факт того, що ОСОБА_1 била по руках свою мати - ОСОБА_2 ;
- письмових поясненнях потерпілої ОСОБА_2 від 23 червня 2026 року, в яких вона підтвердила обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД №881488 від 23 червня 2026 року вказавши, зокрема, що її донька ОСОБА_1 била її по руках, словесно ображала та погрожувала, причинила фізичного болю;
- письмових поясненнях свідків подій: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 23 червня 2026 року;
Із довідки інспектора СПДН ВП Святошинського УП ГУНП в місті Києві від 23 червня 2026 року встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності протягом року притягався за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Так, до матеріалів справи долучено постанову Святошинського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2025 року у справі №759/19594/25 (провадження №3/759/6790/25), якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Враховуючи вищезазначене, судом встановлено повторність вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП протягом року.
Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення, відповідно до п. 9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, в графі «дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення» викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеного у ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, за якою складено протокол.
У відповідності до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За результатами дослідження в судовому засіданні доказів, що містяться в матеріалах справи, жодних сумнівів щодо наявності події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, та доведеності винуватості ОСОБА_1 у її вчиненні у суду не виникло.
Санкцією ч. 3 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або адміністративний арешт на строк від трьох до п`ятнадцяти діб.
Водночас, статтею 39-1 КУпАП встановлено, що у разі вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі суд під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про направлення особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, на проходження програми для таких осіб, передбаченої законом.
Згідно з ч. 6 ст. 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдника може бути направлено судом на проходження програми для кривдників на строк від трьох місяців до одного року у випадках, передбачених законодавством.
У відповідності до ст. 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за скоєння нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, суд враховує характер вчиненого нею адміністративного правопорушення, особу правопорушника: вік, соціальне положення та рівень правосвідомості, ступінь її вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, відсутність пом`якшуючих чи обтяжуючих вину обставин, наявність відомостей про попередні притягнення до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, дотримуючись принципу співвідношення між тяжкістю вчиненого адміністративного правопорушення та заходом державного примусу, враховуючи наявність негативних наслідків скоєного адміністративного правопорушення, те, що ОСОБА_1 повторно притягається до адміністративної відповідальності за даною статтею, а минулі заходи стягнення не дали належного результату та не виправили поведінку ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне та достатнє для виховання особи, запобігання вчинення нових правопорушень, а також з метою комплексного підходу до вирішення проблем насильства, застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із її одночасним направленням на проходження корекційної програми для кривдників до Центру у справах сім`ї та жінок «Родинний дім» Святошинського району строком на три місяці.
Обставин, які б позбавляли можливості суд застосувати до ОСОБА_1 зазначеного адміністративного стягнення судом не встановлено.
Положеннями ст. 40-1 КУпАП передбачено, що у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується судовий збір особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення особи, що притягується до адміністративної відповідальності від сплати судового збору, а відтак з нього слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст.ст. 22, 23, 39-1, 173-2, 221, 283-285 КУпАП, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП.
Накласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Направити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на проходження корекційної програми для кривдників до Центру у справах сім`ї та жінок «Родинний дім» за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, буд. 5-Б, на строк 3 (три) місяці.
Копію постанови у триденний строк з дня набрання нею законної сили направити до Центру у справах сім`ї та жінок «Родинний дім» за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога, буд. 5-Б.
Роз`яснити особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення її постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у вищезазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці з дня її винесення.

Суддя   Н.О.Горбенко