УКРАЇНА
 
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
 
__________________________________________________
 
Справа №  490/9038/25 
Провадження № 1-кп/490/755/2026 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2026 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1 

при секретарі ОСОБА_2 

за участі прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням
ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув базову середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, виконує будівельні роботи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення злочину судимостей не мав, наразі є засудженим:
-10 березня 2026 року – Інгульським районним судом міста Миколаєва – за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України – до позбавлення волі строком на 05 років; судом ухвалено про його звільнення від відбуття 
у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року № 757/2022 (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ), від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ), від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), від 06 листопада 2023 року № 734/2023 (затвердженим Законом України від 07 листопада 2023 року № 3429-IX), від 05 лютого 2024 року № 49/2024 (затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ), від 06 травня 2024 року № 271/2024 (затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року № 3684-ІХ), від 23 липня 2024 року № 469/2024 (затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3891-ІХ), від 28 жовтня 2024 року (затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-ІХ), від 14 січня 2025 року № 26/2025 (затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-ІХ), від 06 травня 2024 року № 271/2024 (затвердженим Законом України від 08 травня 2024 року № 3684-IX), від 14 липня 2025 року № 478/2025 (затвердженим Законом України від 15 липня 2025 року № 4524-IX), від 20 жовтня 2025 року № 793/2025 (затвердженим Законом України № 4643-ІХ від 21 жовтня 2025 року), від 12 січня 2026 року № 40/2026 (затвердженим Законом України № 4757-ІХ від 14 січня 2026 року), від 27 квітня 2026 року (затвердженим Законом України № 4857-ІХ від 28 квітня 2026 року)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан
.

23 вересня 2025 року о 14:57 години  ОСОБА_4 , перебуваючи в районі житлового дев`ятиповерхового будинку номер АДРЕСА_2 , вирішив таємно заволодіти чужим майном.
Реалізуючи цей умисел, він шляхом ривка відчинив обладнані електронно-магнітним замком вхідні двері цього будинку, піднявся на п`ятий поверх, де, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно вилучив з коридору належний ОСОБА_6 велосипед марки «Goldrad» з рамою червоного кольору вартістю 4.100 грн.
Після цього з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи викрадене, зник, викраденим розпорядилась на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_7 матеріальну шкоду у загальному розмірі 4.100 грн. 00 коп.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії обвинуваченої слід кваліфікувати за частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Позиції сторін.

1. Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження вважала вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною, його дії - кваліфікованими вірно.
З огляду на таке, просив призначити обвинуваченому покарання за вчинення злочину, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, у мінімальному передбаченому законом розмірі. При цьому з огляду на обставини цього кримінального правопорушення та відомості про особу обвинуваченого просила на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбуття цього покарання з випробуванням.
Вирок же від 10 березня 2026 року прокурор просила виконувати самостійно.

2. Обвинувачена свою вину у вчиненні злочину за вказаних вище обставин визнала повністю та зазначила, що у содіяному кається.

3. Потерпілий у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався у встановленому законом порядку, просив про розгляд справи за його відсутності.
Враховуючи, що за відсутності потерпілогообставинах цього кримінального провадження під час судового розгляду можливо з`ясувати всі обставини справи, суд на підставі статті 325 Кримінального Кодексу України ухвалив про розгляд справи за його відсутності.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин

І......Про обставини заволодіння ОСОБА_8 велосипедом свідчить таке.

1. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження зазначив таке.

1.1. В дитинстві він мешкав переважно із матір`ю, яка зловживала алкогольними напоями. З огляду на таке, набув досвіду вживання наркотичних засобів та вчинення крадіжок на незначні суми.

1.2. У березні 2025 року він разом зі своєю мамою ОСОБА_9 та молодшими братами ОСОБА_10 , 2022 року народження та ОСОБА_11 , 2014 року, а також – вітчимом – мешкав у будинку АДРЕСА_3 .
26 березня 2025 року у цьому будинку сталась пожежа, внаслідок якої брат ОСОБА_12 помер, а брат ОСОБА_11 та мати – отримали важкі опіки.
Та він вважав, що, оскільки він не запобіг подіям та не врятував браті та мати, хоча міг та повинен був це зробити, він має принаймні забезпечити їм лікування.

1.3. Для цього він потребував грошей, при цьому – швидко.
Та, оскільки він не зміг знайти роботу, яка давала можливість швидко отримати значні суми, він вирішив красти.
З огляду на таке протягом 2025 – 2026 років він вчинив низку крадіжок.

1.4. Зокрема, 23 вересня 2025 року він підійшов до будинку АДРЕСА_2 , шляхом ривку відкрив закриті на домофон двері, піднявся на п`ятий поверх та викрав з коридору велосипед.
Цей велосипед він здав, а гроші – витратив на придбання необхідних для життя речей.

1.5. Невдовзі до нього прийшли працівники поліції.
Вона все розповів їм та показав, куди збув велосипед.
Й, наскільки йому відомо, велосипед потерпілому повернутий.

1.6. Обвинувачений також зазначив, що у содіяному кається.

2. Враховуючи, що показання обвинуваченого повністю узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого та керуючись частиною 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин вилучення ОСОБА_4 велосипеду, оскільки ці обставини ніким не оспорюються.
Таким чином, обставини вилучення ОСОБА_4 майна ОСОБА_6 суд вважає встановленими.

ІІ......З залученого до матеріалів кримінального провадження висновку експерта № СЕ-19/115-25/16528-ТВ від 03 жовтня 2025 року вбачається, що вартість викраденого велосипеду становить 4.100, 00 грн.

Цю вартість ані - сторони кримінального провадження, ані - потерпілий не оспорюють.

З урахуванням наведеного, вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин суд вважає доведеною.

Обставини, які пом`якшують покарання

І......Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, сторони пропонують визнати його щире каяття.
Вирішуючи питання про наявність цієї обставини, суд враховує таке.

1. Верховний Суд у своїй послідовній практиці сформулював правову позицію, відповідно до якої
щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
/див, окрім іншого, постанову від 02 листопада 2021 року у справі № 643/13256/17/

Воно «передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження»
/див, окрім іншого, постанову від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19/

2. З огляду на ці дороговкази суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

2.1. В обставинах цього кримінального провадження ОСОБА_13 беззастережно визнала свою вину та добровільно розкрив всі обставини справи.

2.2. Більше того, під час досудового розслідування вона вчинила дії, спрямовані на виправлення наслідків скоєного, зокрема – добровільно вказав, куди збув викрадений велосипед, що дало змогу повернути його.

2.4. До того ж, поведінка ОСОБА_14 під час судового розгляду свідчить, що він соромиться вчиненого.
Таке, окрім іншого, доводить, що свою поведінку він щиро засуджує.

Наведене у сукупності доводить наявність в обставинах цього кримінального провадження щирого каяття з боку обвинуваченої.
Та суд, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України, враховує цю обставину, як таку, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 

ІІ......Далі, суд враховує, що, як свідчать матеріали кримінального провадження, а саме:
-показання обвинуваченого, достовірність яких прокурор не заперечує;
-матеріали складеної під час досудової доповіді цього кримінального провадження досудової доповіді відносно обвинуваченого;
-залучений до матеріалів кримінального провадження Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 12025152310000109
що повністю узгоджуються між собою, злочин, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження був вчиненим обвинуваченим в таких умовах.

1. ОСОБА_14 внаслідок раптової та неочікуваної події – пожежі за місце його проживання – одночасно:
-втратив місце проживання;
-втратив молодшого брата;
-потрапив у ситуацію, коли його інший брат та мати опинились у вкрай важкому стані та втратили можливість дбати про себе;
-змушений був дбати про матір та брата.

2. Таке природно призвело до руйнування звичного способу життя ОСОБА_14 .

3. Й будучи приголомшеним таким, до того ж - відчуваючи матеріальну скруту – ОСОБА_14 й використав «неадекватну стратегію» - вирішив вчиняти крадіжки, зокрема – й ту, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

Таке доводить, що на момент вчинення злочину, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, ОСОБА_14 перебував у тяжких особистих, сімейних та матеріальних обставинах.
Та суд, керуючись пунктом 5 частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України, враховує цю обставину, як таку, що пом`якшує покарання ОСОБА_4  

ІІІ……Далі суд відзначає, що на момент вчинення злочину, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, ОСОБА_14 виповнилось лише 18 років 06 місяців.
Оцінюючи вплив цієї обставини на події, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, суд відзначає таке.

1. Як доведено вище, цей злочин ОСОБА_14 вчинив внаслідок того, що, перебуваючи під впливом збігу тяжких особистих та матеріальних обставин, обрав «неадекватну стратегію» поведінки.

2. При цьому суд нагадує, що на момент вчинення злочину обвинувачений ледь досягнув повноліття.
Та суд додатково відзначає, що, як свідчать матеріали досудової доповіді, до досягнення повноліття обвинувачений був фактично позбавлений батьківського піклування внаслідок того, що його мати зловживала алкогольні напої.
Таке дозволяє виснувати, що на момент вчинення злочину, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, обвинувачений не досягнув ступеню зрілості, який є притаманним для повнолітніх осіб.

3. При цьому не можливо заперечувати того, що обрання «адекватних» стратегій реагування на важкі ситуації (а тим більше – на ситуації, що є результатом збігу вкрай важких життєвих обставин) вимагають від особи надвисокого рівня соціальної та особистої компетенції.

Наведене у сукупності дає суду підстави для висновку про те, що вчинення злочину ОСОБА_14 є пов`язаним з його молодим віком.
З огляду на таке суд, керуючись частиною 2 статті 66 Кримінального Кодексу України, враховує молодий вік обвинуваченого, як обставину, що пом`якшує його покарання 

ІV......Окрім того суд:
-на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , сприяння ним у розкритті кримінального правопорушення (на чому прямо наголошується у наданому суду обвинувальному акті);
-на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, те, що він сприяв у судовому розгляду кримінального провадження.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , під час досудового розслідування та судового розгляду цього кримінального провадження встановлено не було.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_15 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 4 статті 185 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого нею злочину, обставини, що пом`якшують її відповідальність, а також особу винної.
При цьому суд враховує таке.

І……Стосовно ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину суд відзначає таке.

1.Відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України вчинений ним злочин наразі відноситься до категорії тяжких.

2. При цьому суд відзначає такі обставини

2.1. Запроваджуючи Законом № 2117-IX від 03 березня 2022 року підвищену кримінальну відповідальність за злочини проти власності, законодавець виходив оловним чином з того, що: "військові дії агресора [що зумовили необхідність запровадження військового стану] в багатьох випадках спрямовані на мирне населення, об`єкти цивільної інфраструктури, що породжує страх за своє життя та здоров`я, змушує людей полишати свої домівки та майно. Нерідко такі обставини використовуються зловмисниками з метою фактично безперешкодного заволодіння цим майном шляхом проникнення до квартир, житлових будинків, офісів чи закладів торгівлі під час запровадження військового стану"1
В той же час, вчинений ОСОБА_4 злочин вочевидь не є пов`язаним із використанням зловмисником таких обставин.
Таке само по собі істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину порівняно з іншими злочинами цієї категорії.

2.2. Враховує суд й те, що, запроваджуючи Законом № 2117-IX від 03 березня 2022 року підвищену кримінальну відповідальність за крадіжки саме в період військового стану, законодавець додатково виходив з того, що у цей період громадян зокрема - в матеріальному плані — стають особливо вразливими. 
Іншими словами, запроваджуючи підвищену відповідальність за вчинення злочинів проти власності у період воєнного стану, законодавець виходив, окрім іншого, з того, що у цей період кожний зобов`язаний з більшим сумлінням ставитись до свого конституційного обов`язку не посягати на права і свободи, честь і гідність інших громадян. 
Інакше – частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України законодавець закріпив те, що воєнний стан покладає на громадян більш жорсткі вимоги до виконання вказаного обов`язку. 
З огляду на таке суд не може не констатувати, що дії ОСОБА_4 з посиленими вимогами, які покладають на громадян умови воєнного стану, не є сумісними.

3. Враховує суд й ту обставину, що внаслідок здійснення цього кримінального провадження шкода потерпілому відшкодована у повному обсязі.

ІІ……Вивченням відомостей про особу ОСОБА_16 встановлено таке.

1. Протягом періоду до травня 2024 року він, значною мірою – у зв`язку із зловживанням матір`ю алкогольних напоїв – мав досвід вживання наркотичних засобів – каннабісу та солей.
Окрім того, він неодноразово, зокрема:
-у середині серпня 2023 року (що встановлено ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 25 вересня 2025 року);
-05 вересня 2023 року (що встановлено ухвалою Інгульського /на той час – Ленінського/ районного суду міста Миколаєва від 23 вересня 2024 року)
-14 квітня 2024 року (що встановлено ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 грудня 2025 року);
-19 квітня 2024 року (що встановлено ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 серпня 2024 року
-02 травня 2024 року (що встановлено ухвалою Інгульського /на той час – Ленінського/ районного суду міста Миколаєва від 23 вересня 2024 року)
вчиняв крадіжки, які є дрібними.
З огляду на таке, він мав досвід перебування у Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», звідки був звільненим 23 вересня 2024 року відповідно до ухвали Інгульського /на той час – Ленінського/ районного суду міста Миколаєва.
Як відзначається у досудовій доповіді: «Системність у вчиненні правопорушень може свідчити про не усвідомлення та мінімізацію наслідків своїх протиправних діянь»

2. Окрім того, 26 вересня 2025 року /тобто – через три дні/ після вчинення злочину, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження/ він скоїв злочин, передбачений частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України, за вчинення якого наразі є засудженим вироком Інгульського районного суду міста Миколаєва від 10 березня 2026 року.

3. Як свідчать матеріали досудової доповіді:
«Наразі він мешкає в місті Миколаєві на орендованій квартирі разом з дівчиною, яка допомогла змінити йому світогляд та відповідно і поведінку; має постійну підтримку з її боку».

4. Внаслідок таких впливу та підтримки він, «зрозумівши негативний вплив наркотиків на своє життя, покинув [їх вживання] та не вживає [наркотичні засоби] взагалі»

5. До того ж, внаслідок таких впливу та підтримки він влаштувався на роботу на будівництво; наразі «робота і заробіток» його влаштовують.

6. Наразі ОСОБА_14 підтримує контакти зі своєю матір`ю та братом, а також – з товаришами та колегами по роботі. При цьому він « ОСОБА_17 спілкування з асоціальними та раніше судимими особами».

7. Як відзначається у досудовій доповіді, він:
«Має плани на майбутнє, а саме – накопичити кошти, придбати мопед, крім того хоче відновити документи та вступити до навчального закладу для здобуття професії кухаря»

Наведене дає підстави для висновку про те, що вчинений обвинуваченим злочин є наслідком зумовленої віком ОСОБА_14 особистої та соціальної незрілості, яка на теперішній час ним долається.
Призначення покарання за злочин, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

Оцінюючи обставини, що мають враховуватись при призначенні обвинуваченому покарання, у їх сукупності, суд відзначає таке.

І......Санкція частини 4 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 05 до 08 років.

ІІ......Конституційного Суду України у своєму рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року визначив, що справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини.
З огляду на ці настанови суд, стосовно обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Суд нагадує, що в обставинах цього кримінального провадження підвищена суспільна небезпека вчиненого ОСОБА_4 зумовлена лише тим, що його дії, які є предметом цього кримінального провадження, не є сумісними з посиленими вимогами, які покладають на громадян умови воєнного стану.

2. В той же час, в обставинах цього кримінального провадження, як доведено вище, ОСОБА_14 
-вчинив злочин у молодому віці – внаслідок своєї особистої та соціальної незрілості;
-вчинив злочин внаслідок збігу тяжких обставин, які виникли раптово та несподівано.
Та ці дві обставини, які, як доведено вище, є такими, що пом`якшують відповідальність, вочевидь унеможливлюють дотримання ОСОБА_14 посилених вимог до виконання обов`язків у суспільстві, зумовлених безпосередньо воєнним станом.

3. Неможливість же дотримання ОСОБА_14 посилених вимог до громадян цілком здатне «компенсувати» чинники, що в обставинах цього кримінального провадження зумовлюють застосування саме частини 4 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Наведене у сукупності зменшує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_14 злочину порівняно з іншими злочинами цієї категорії аж до передбаченої у частині 3 статті 185 Кримінального Кодексу України «звичайної» крадіжки, поєднаної з проникненням у приміщення.

ІІІ……З огляду на таке суд відзначає, що санкція частини 3 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 03 до 06 років.

1. При цьому в обставинах цього кримінального провадження, як доведено вище, є ще три обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_14 , а саме:
-щире каяття;
-сприяння у розкритті злочину;
-сприяння у судовому розгляді кримінального провадження.

2. Додатково суд окремо відзначає, що, з огляду на встановлені вище обставини вчинення ОСОБА_14 кримінального правопорушення (а саме – те, що воно було вчиненим через його незрілість та внаслідок збігу важких обставин) його щире каяття свідчить про додаткове істотне зниження ступеню суспільної небезпеки його особи, адже цілком здатним призвести до його виправлення.

2.3. Принагідно суд нагадує, що наведені вище відомості про особу ОСОБА_18 доводять, окрім іншого, що наразі він став на шлях виправлення.

Наведене у сукупності доводить, що в обставинах цього кримінального провадження є наявними кілька обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_14 кримінального правопорушення.

ІІІ......Відповідно до частини 1 статті 69 Кримінального Кодексу України за таких обставин суд може, зокрема, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

1. Вирішуючи питання про застосування приписів цієї норми в обставинах цього кримінального провадження, суд виходе з мети покарання, визначеній у частині 2 статті 50 Кримінального Кодексу України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

2. З огляду на ці приписи законодавства суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

2.1. Наведені вище обставини доводять, що покарання, передбачене у санкції частини 4 статті 185 Кримінального Кодексу України, вочевидь не є адекватним ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_14 злочину.

2.2. Відомості про особу ОСОБА_16 дають усі підстави для висновку про те, що в обставинах цього кримінального провадження його виправлення є цілком можливим у разі застосування до нього більш м`якого 

2.3. Очевидність же вказаної неадекватності унеможливлює негативний вплив результатів призначення покарання ОСОБА_4 на загальну превенцію вчинення злочинів цієї категорії.

3. Прокурор вважала за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції частини 4 статті 185 Кримінального Кодексу України.
Проте, ці посилання не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення, оскільки не повною мірою та не в повному обсязі враховують як наявність встановлених вище обставин, що пом`якшують його відповідальність, так й – вплив обставин на розмір покарання, що має бути призначеним обвинуваченим.

Отже, що в обставинах цього кримінального провадження ОСОБА_4 слід призначити покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої у частині 4 статті 185 Кримінального Кодексу України – у вигляді позбавлення волі строком на 04 роки.

Призначення остаточно покарання

ОСОБА_19 …Після вчинення злочину, за який обвинувачений засуджується цим вироком, він був засуджений вироком Інгульського районного суду міста Миколаєва від 10 березня 2026 року за вчинення 26 вересня 2025 року ще однієї крадіжки, тобто - злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України - до позбавлення волі строком на 05 років.

ІІ……Відповідно до частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за такого йому слід призначити остаточне покарання із застосуванням принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного або часткового складання призначених покарань.
При вирішенні питання про те, який з цих принципів необхідно застосувати при призначення покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до приписів пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" /надалі - Постанови/ враховує данні про його особу, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.
В зв`язку із цим суд враховує наступне.

1. Перш за все, суд відзначає, що за кожен з злочинів, що входять до складу сукупності, обвинуваченому призначене покарання, що є необхідним та достатнім для його виправлення.

2. Далі суд відзначає, що злочин, який є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, та злочин, за вчинення якого обвинувачений є засудженим вироком Інгульського районного суду міста Миколаєва від 10 березня 2026 року, будучи вчиненими:
-з вкрай незначним розривом у часі (03 дні);
-поза розумним сумнівом, були вчиненими в одних й тих же умовах (при збігу тяжких для ОСОБА_14 обставин, в яких він опинився у молодому віці);
-є проявами обрання ОСОБА_14 в таких умовах «неадекватної стратегії»
Таке діє підстави для висновку про те, що ці злочини є проявом одного «явища».

3. В таких умовах найбільше з призначених йому покарань є таким, що купіює менш небезпечні прояви такого явища.

Таке доводить, що в цьому випадку до ОСОБА_4 має бути застосований принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Отже, за сукупністю злочинів ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 05 років 00 місяців.
Порядок застосування покарання. 

1. Вирішуючи питання про застосування покарання, яке має бути призначеним ОСОБА_20 , суд враховує, що, як доведено вище:
-він вчинив злочин у молодому віці внаслідок збігу тяжких обставин;
-у содіяному він покаявся;
-наразі він встав на шлях виправлення.
Наведене у сукупності дозволяє дійти висновку, що його виправлення є можливим без застосування до нього покарання.

2. Відповідно до частини 1 статті 75 Кримінального Кодексу України за таких обставин суд має постановити про звільнення обвинуваченого від відбуття призначеного покарання з випробуванням.

3. Далі суд має визначити тривалість іспитового строку, протягом якого обвинувачений має довести своє виправлення.
Вирішуючи питання про тривалість іспитового строку, суд виходе з того, що така тривалість встановлюється в межах від одного до трьох років та враховує визначений судом строку позбавлення волі, а також данні про особу засудженого й інших обставин справи.
Стосовно цих обставин суд відзначає таке.

3.1. Цим вироком обвинуваченій призначається строк покарання, який є меншим за найнижчу передбачену законом межу покарання.

3.2. Згаданим вище вироком Інгульського районного суду міста Миколаєва визначено, що його виправлення є можливим у разі встановлення трирічного іспитового строку.

З огляду на таке суд вважає, що в цьому випадку відносно обвинуваченого слід встановити іспитовий строк тривалістю в 03 роки.

4. Відповідно до вимог статті 76 Кримінального Кодексу України, обставин, що зумовили вчинення цього злочину, та рекомендацій органу пробації суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого такі обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішення питання про долю речових доказів 

Речовий доказ у справі – велосипед марки «Goldrad», червоного кольору - як предмет, що був протиправно вилученим в потерпілого, на підставі пункту 5 частини 9 статті 100 КПК України слід повернути ОСОБА_6 .

Вирішення питання про розподіл судових витрат

Матеріали справи свідчать, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України було витрачено 2.674 грн. 20 коп.
Відповідно до частини 2 статті 124 Кримінального Процесуального Кодексу України ці кошти слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід під час здійснення цього кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В     :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді позбавлення волі строком на 04 роки.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цього злочину, та злочину, за вчинення якого ОСОБА_21 засуджений вироком Інгульського районного суду міста Миколаєва від 10 березня 2026 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити  ОСОБА_22 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 05 /п`ять/ років.

На підставі частини 1 статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, зокрема:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ у справі - велосипед марки «Goldrad», червоного кольору - повернути ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_5 у прибуток держави 2.674 грн. 20 коп. /дві тисячі шістсот сімдесят чотири грн. двадцять коп./ витрат на проведення експертиз.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів.

СУДДЯ       = ОСОБА_23 

24.06.2026
1 - пояснювальна записка до проекту закону № 2117-ІХ /https://itd.rada.gov.ua/billInfo/Bills/pubFile/1243626/