Справа № 939/1076/26

РІШЕННЯ
Іменем України

07 вересня 2026 року | селище Бородянка

Бородянський районний суд Київської області в складі: головуючого судді - Герасименко М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 жовтня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 8392839, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора А4963, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 500,00 грн, строком кредитування 360 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки у розмірі 1%. 10 червня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-12/25, за умовами якого ТОВ ««Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8392839 від 17 жовтня 2024 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, його заборгованість станом на дату складання позовної заяви становить 6 080,00 грн, з яких: 1 500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 1 800,00 грн – заборгованість за відсотками, 2 780,00 грн - пеня. 
Також, 17 жовтня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5045756, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 61104, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 500,00 грн, строком на 360 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки у розмірі 1%. 26 червня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем було укладено договір факторингу № 01.02-14/25, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5045756 від 17 жовтня 2024 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, його заборгованість станом на дату складання позовної заяви становить 6 045,00 грн, з яких: 1 500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 3 795,00 грн – заборгованість за відсотками, 750,00 грн - пеня, штраф. 
Крім того, 17 жовтня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1838829, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора Е277, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 000,00 грн, строком на 360 днів, зі сплатою стандартної процентної ставки у розмірі 1%. 29 квітня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-09/25, за умовами якого ТОВ ««Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1838829 від 17 жовтня 2024 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, його заборгованість станом на дату складання позовної заяви становить 4 850,00 грн, з яких: 1 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 1 940,00 грн – заборгованість за відсотками, 1 910,00 грн - пеня. 
У зв`язку з вказаними обставинами, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 16 975,00 грн і судові витрати.
Ухвалою суду від 24 червня 2026 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов; у встановлені судом строки відповідач відзив на позов не подав.
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що висунуті позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 17 жовтня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 8392839, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора А4963, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 500,00 грн, строком кредитування 360 днів до 12 жовтня 2025 року, зі сплатою стандартної процентної ставки у розмірі 1% в день, яка застосовується у межах строку кредиту.
10 червня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-12/25, за умовами якого ТОВ ««Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 8392839 від 17 жовтня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 6 080,00 грн, з яких: 1 500,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 800,00 грн – сума заборгованості за відсотками, 2 780,00 грн – пеня, штраф.
Згідно долученого до позову розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором № 8392839 становить 6 080,00 грн і складається із: 1 500,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 800,00 грн – сума заборгованості за відсотками, 2 780,00 – штраф. 
Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, він не спростований відповідачем.
Також, 17 жовтня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5045756, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 61104, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 500,00 грн, строком на 360 днів до 11 жовтня 2025 року, зі сплатою стандартної процентної ставки у розмірі 1% в день, яка застосовується у межах строку кредиту.
26 червня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем було укладено договір факторингу № 01.02-14/25, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5045756 від 17 жовтня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 6 045,00 грн, з яких: 1 500,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 795,00 грн – сума заборгованості за відсотками, 750,00 грн – сума штрафних санкцій.
Згідно долученого до позову розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором № 5045756 становить 6 045,00 грн і складається із: 1 500,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 3 795,00 грн – сума заборгованості за відсотками, 750,00 – штрафні санкції. 
Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, він не спростований відповідачем.
Крім того, 17 жовтня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1838829, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора Е277, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 1 000,00 грн, строком на 360 днів до 12 жовтня 2025 року, зі сплатою стандартної процентної ставки у розмірі 1% в день, яка застосовується у межах строку кредиту.
29 квітня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-09/25, за умовами якого ТОВ ««Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1838829 від 17 жовтня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 4 850,00 грн, з яких: 1 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 940,00 грн – сума заборгованості за відсотками, 1 910,00 грн – сума штрафних санкцій.
Згідно долученого до позову розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором № 1838829 становить 4 850,00 грн і складається із: 1 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 940,00 грн – сума заборгованості за відсотками, 1 910,00 грн – сума штрафних санкцій.
Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, він не спростований відповідачем.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Частиною першою статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У відповідності до вимог абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частиною першою статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з вимогами ч. 1 та 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Положеннями статті 12 цього Закону визначено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п. 12 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Враховуючи викладене, оскільки відповідач умови вказаного кредитного договору належним чином не виконував, жодних заперечень щодо цього суду не надав, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача заборгованість:
- за договором про надання споживчого кредиту № 8392839 від 17 жовтня 2024 року у розмірі 3 300,00 гривень, з яких: 1 500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 1 800,00 грн – заборгованість за відсотками;
- за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 5045756 від 17 жовтня 2024 року у розмірі 5 295,00 гривень, з яких: 1 500,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 3 795,00 грн – заборгованість за відсотками;
- за договором про надання споживчого кредиту № 1838829 від 17 жовтня 2024 року у розмірі 2 940,00 гривень, з яких: 1 000,00 грн – заборгованість за тілом кредиту, 1 940,00 грн – заборгованість за відсотками,
а всього в загальному розмірі 11 535,00 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені за кредитними договорами № 8392839, № 5045756 і № 1838829 суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Дію воєнного стану продовжено і він діє в Україні по теперішній час.
Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено розмір пені в зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання:
- за кредитним договором № 8392839 в розмірі 2 780,00 грн;
- за кредитним договором № 5045756 в розмірі 750,00 грн;
- за кредитним договором № 1838829 в розмірі 1 910,00 грн.
Однак, враховуючи період нарахування пені, який нараховано у період дії воєнного стану, то суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.
Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 809,18 грн, виходячи з розрахунку: 11 535,00 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 2 662,40 грн (сума сплаченого судового збору) / 16 975,00 грн (розмір заявлених позовних вимог).
Керуючись ст. 512, 514, 526, 530, 599, 610-612, 626, 628, 638, 639, 1046-1056-1 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження юридичної особи: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8) заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 11 535 (одинадцять тисяч п`ятсот тридцять п`ять) гривень.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінас» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 809 (одна тисяча вісімсот дев`ять) гривень 18 копійок.
В іншій частині в позові відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення суду складено 07 вересня 2026 року.

Суддя | Марина ГЕРАСИМЕНКО