П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/14720/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстренко Наталія Миколаївна 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
29 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сушка О.О.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.04.2025 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 15.04.2025 року (дати звернення до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії);
- зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області врахувати до страхового стажу не зараховані відповідачем періоди роботи з 28.11.1986 року по 02.04.1987 року (4 місяці 6 днів) та з 18.05.1998 року по 25.08.1988 року (3 місяці 8 днів), з 28.10.2003 року по 29.09.2004 року (11 місяців 2 дні) таз 15.10.2004 року по 21.10.2004 року (7 днів), з 18.02.1992 року по 27.05.1992 року (3 місяці 10 днів) (період догляду за дитиною до 4-річного віку) та призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку на 6 років, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, яка постійно проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що станом на 1 січня 1993 року така особа прожила або відпрацювала у цій зоні не менше 3 років, з 15.04.2025 року (дати звернення до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії).
1.2 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.04.2025 року у зв`язку з досягненням 54-річного віку звернулася до Головного управління Пенсійною фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Листом від 29.04.2025 року № 0600-0217-8/39627 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило у призначення пенсії. Не погодившись із вказаною відмовою, позивач звернулась до суду з цим позовом.
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 Позивач має статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії (посвідчення серія НОМЕР_1 від 22.02.2024).
2.2 15.04.2025 року позивач звернулася до Управління із заявою для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
2.3 З урахуванням принципу екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, яким прийнято рішення від 23.04.2025 №063550007083 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №796-ХІІ. У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 21 рік 03 місяці 16 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано:
- періоди роботи з 28.11.1986 по 02.04.1987 та з 18.05.1988 по 25.08.1988 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки печатка при звільненні нечитабельна;
- період перебування на обліку у центрі зайнятості з 28.10.2003 по 29.09.2004 та з 15.10.2004 по 21.10.2004 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки запис про припинення виплати не завірено печаткою організації та відсутні підстави (номер та дата наказу про припинення виплати). Для зарахування необхідно долучити уточнюючі довідки, видані на підставі первинних документів.
2.4 Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулася до суду із цим позовом.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року позов задоволено частково.
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.04.2025 року №063550007083 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди з 28.11.1986 року по 02.04.1987 року, з 18.05.1988 року по 25.08.1988 року, з 28.10.2003 року по 29.09.2004 року та з 15.10.2004 року по 21.10.2004 року, з 18.02.1992 року по 27.05.1992 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.04.2025 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та прийняти рішення з врахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.
3.2 Суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення дійшов висновку, що здійснюючи розрахунок страхового стажу позивача для призначення їй пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, ГУ ПФУ у Львівській області діяло не на підставі, не у межах та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому прийняте ним рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу від 23.04.2025 №063550007083 не відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
4.1 Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на недотримання судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
4.2 Відзив позивача на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив. 
ІІ. Мотивувальна частина. 
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах та із зниженням пенсійного віку є гарантованим конституційним правом людини, що базується на положеннях статей 19, 46 та 40 Конституції України, а також нормах спеціального законодавства, які регулюють питання соціального захисту громадян, котрі постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці.
1.2 Відповідно до статті 46 Конституції України кожен має право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
1.3 Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі — Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення та виплати пенсій.
1.4 За змістом статті 26 цього Закону, у період з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 32 років.
1.5 Водночас особливості реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 (далі — Закон № 796-XII).
1.6 Статтею 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII встановлено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом № 796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом. 
1.7 Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. 
1.8 За змістом частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
1.9 Статтею 48 Кодексу законів про працю України та статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
1.10 Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», Порядок № 637).
1.11 Доводи апеляційної скарги про правомірність відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи в Республіці Казахстан з 27.04.1987 по 12.08.1987 та з 18.05.1988 по 25.08.1988 через порушення вимог Інструкції № 58 та нечитабельність печатки при звільненні є безпідставними. 
1.12 Апеляційний суд наголошує, що працівник не відповідає за якість та правильність ведення кадрової документації роботодавцем і не зобов`язаний контролювати дотримання кадровою службою правил заповнення трудових книжок. Неналежне виконання підприємством своїх обов`язків із ведення діловодства не може перекладати на громадянина негативні наслідки та тягар доведення правдивості відомостей, внесені до офіційного документа.
1.13 Зазначена вища правова позиція є сталою у судовій практиці та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 та від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а.
1.14 Щодо доводів апелянта про відсутність підстав для зарахування періодів перебування позивача на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю з 28.10.2003 по 29.09.2004 та з 15.10.2004 по 21.10.2004 через відсутність печатки організації чи посилань на накази, колегія суддів зазначає, що такі періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу на підставі положень законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, при цьому наявність відповідних даних та довідок підтверджує правомірність вимог особи, а недоліки оформлення первинних документів центрами зайнятості не можуть обмежувати соціальні права громадян.
1.15 Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для зарахування періодів перебування позивача на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю з 28.10.2003 по 29.09.2004 та з 15.10.2004 по 21.10.2004 через відсутність печатки організації чи посилань на накази, колегія суддів зазначає таке.
1.16 Відповідно до положень статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV та норм законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, до страхового стажу зараховуються періоди, протягом яких особа підлягала такому страхуванню та за які сплачувалися страхові внески, а також час перебування на обліку в центрі зайнятості в якості безробітного за умови отримання відповідної допомоги.
1.17 Матеріали справи підтверджують, що позивач у спірні періоди офіційно перебувала на обліку та отримувала допомогу по безробіттю, що також підтверджується довідкою профільної філії центру зайнятості.
1.18 Водночас обов`язок щодо належного ведення обліку та фіксації виплат у трудовій книжці чи видачі відповідних довідок покладається на державні установи (центри зайнятості), а можливі недоліки оформлення чи відсутність окремих відбитків печаток і посилань на накази безпосередньо у трудовій книжці не можуть ставитися в провину застрахованій особі та обмежувати її конституційне право на включення таких періодів до страхового стажу для призначення пенсії.
1.19 Стосовно заперечень апеляційної скарги щодо неможливості зарахування періоду догляду за дитиною ( ОСОБА_2 , народженим ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до досягнення нею 12-річного віку з 18.02.1992 по 27.05.1992 у зв`язку з тим, що посвідчення потерпілої дитини серії НОМЕР_3 було видане лише 20.02.1996, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність таких тверджень з огляду на наступне.
1.20 Згідно з пунктом 13 частини першої статті 30 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII та пунктом 11 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (Порядок № 637), час догляду одного з непрацюючих батьків за потерпілою дитиною до досягнення нею 12-річного віку зараховується до стажу за наявності свідоцтва про народження дитини та відповідного посвідчення.
1.21 Водночас за своєю правовою природою посвідчення дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, є документом, що лише підтверджує вже наявний статус. Сам статус потерпілої дитини виникає у неї в силу закону (стаття 27 Закону № 796-XII) з моменту її народження від батьків, які мали відповідний статус, а не з дати видачі чи технічного оформлення бланка посвідчення державними органами. 
1.22 Оскільки під час спірного періоду догляду дитина вже мала відповідний законодавчо визначений статус, а позивачем надано всі необхідні документи на підтвердження факту здійснення такого догляду та відсутності зайнятості, дата видачі бланка посвідчення (20.02.1996) не може обмежувати або впливати на момент реалізації соціальних прав і пільг.
1.23 Згідно зі статтею 27 Закону № 796-XII статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи дитини виникає у неї в силу закону з моменту народження від батьків, які мали відповідний статус (або належали до постраждалих категорій), а не з дати технічного оформлення чи видачі бланка посвідчення державними органами. Посвідчення за своєю правовою природою є документом, що лише посвідчує (підтверджує) вже наявний у дитини статус, який існував об`єктивно під час спірного періоду догляду. Відтак, дата видачі посвідчення (20.02.1996) не впливає на момент виникнення чи реалізації законних пільг, а позивачем виконано всі визначені законом умови для зарахування вказаного періоду до стажу.
1.24 Оскільки подана позивачкою трудова книжка містить усі необхідні, послідовні та завірені печатками записи про спірні періоди роботи (з 28.11.1986 року по 02.04.1987 року, з 18.05.1988 року по 25.08.1988 року, з 28.10.2003 року по 29.09.2004 року та з 15.10.2004 року по 21.10.2004 року, з 18.02.1992 року по 27.05.1992 року), відсутність додаткових довідок не позбавляє ці записи юридичної сили, а відтак відсутні будь-які законні підстави для виключення цих періодів зі страхового стажу позивачки.
1.25 З урахуванням зарахування вказаних спірних періодів роботи, загальний страховий стаж позивачки є достатнім для реалізації права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
1.26 Відповідно до приписів Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (Порядок № 22-1), та запровадженого принципу екстериторіальності опрацювання пенсійних заяв, розгляд заяви позивача та прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії у цій справі здійснювалося Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області як бек-офісом.
1.27 З огляду на положення статей 9, 245 КАС України та сталу судову практику Верховного Суду (зокрема, у постановах від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23 та від 07.05.2024 у справі № 460/38580/22), у разі прийняття суб`єктом владних повноважень (територіальним органом ПФУ, визначеним за екстериторіальністю) необґрунтованого рішення про відмову, належними, ефективними та достатніми способами судового захисту порушеного права є: 1) визнання протиправним та скасування такого рішення; 2) зобов`язання пенсійного органу зарахувати спірні періоди до страхового стажу; 3) зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
1.28 Суд не перебирає на себе дискреційні повноваження Пенсійного фонду щодо остаточного призначення пенсії за відсутності повної оцінки всіх первинних документів або умов, проте зобов`язаний ефективно відновити порушене право шляхом усунення перешкод, створених протиправним рішенням суб`єкта владних повноважень.
2 Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
2.1 За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на правильно встановлених обставинах справи, підтверджених належними доказами, та ухвалене з повним дотриманням норм матеріального і процесуального права.
2.2 Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування ухваленого судового рішення.
2.3 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
2.4 Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий | | | Кузьмишин В.М.
Судді | | | Сушко О.О.    Сапальова Т.В.