КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року
справа № 357/15437/25
провадження № 22-ц/824/8957/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Ратнікової В.М., Сушко Л.П.

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»
відповідач - ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві цивільну справу цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - Романенко Михайла Едуардовича на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2026 року, постановлене під головуванням судді Ярмола О.Я., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року представник ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. через систему «Електронний суд» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 102756126 від 26.10.2020 у розмірі 45886,4 грн, судові витрати зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу.
В обґрунтування позову зазначено, що 26.10.2020 ОСОБА_1 в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» подав Заявку на отримання кредиту № 102756126. ТОВ «МІЛОАН» направило Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 102756126 від 26.10.2020. Відповідно до умов Кредитного договору, до укладення Договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами та Правилами. Таким чином, Відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 102756126 від 26.10.2020 із ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного документа відповідачу перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 12000 грн. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання, що є порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин (ст.526, 527 ЦК України). 26.01.2021 ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» уклали Договір відступлення права вимоги №02Т, відповідно до умов якого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до Відповідача за вказаним кредитним договором.
Згідно Договору відступлення сума боргу перед Новим кредитором - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» становить 45886,4 грн., яка складається з: 10830 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 35056,4 грн - заборгованість за відсотками.
На підставі викладених обставин позивач звернувся до суду із вказаним позовом. 
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ: 42649746) заборгованість за кредитним договором № 102756126 від 26.10.2020 в сумі 10 676 грн 00 коп. (десять тисяч шістсот сімдесят шість гривень) та судові витрати по справі у сумі 1261 грн 25 коп. (одна тисяча двісті шістдесят одна гривня двадцять п`ять копійок).
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - Романенко Михайло Едуардович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог, постановити в цій частині нове рішення про задоволення позову.
Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач 24.11.2020 року кредит в сумі 10830 грн. не повернув, а продовжував користуватися кредитними коштами, ТОВ «МІЛОАН» з наступного дня відповідно до умов п. 2.2.3. Договору, з якими погодився Відповідач, нарахував проценти за користування кредитом за ставкою 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що передбачено п. 1.6. Кредитного договору протягом 60 днів, тобто за період з 25.11.2020 року по 23.01.2021 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови задоволення позову, то в іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ідсутні дані, що саме відповідач вказував призначення платежу, під час здійснення оплат, такі як «сплата комісії за пролонгацію», «сплата тіла кредиту», «сплата процентів». А саме первісний кредитор здійснював зарахування коштів та розмежовував кошти на погашення тіла, відсотків та інші платежі. А тому вказаний розрахунок, який створений первісним кредитором, не відображає волевиявлення відповідача на фіксування такого призначення платежу, як " комісія за пролонгацію договору".
Колегія суддів погоджується з висновком суду з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 26.10.2020 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 102756126.
Згідно умов договору ТОВ "МІЛОАН" надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 12 000 грн. строком на 15 днів з 26.10.2020, а відповідач взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за його користування, комісію за надання кредиту в порядку та на умовах, визначених договором (п. 1.1, 1.2., 1.3. договору).
Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 13 800,00 грн. (п. 1.5 договору).
Комісія за надання кредиту: 0,00 грн (п. 1.5.1. договору).
Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 кредитного договору - цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (смс) на мобільний телефонний номер Позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними Позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей Кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті Позичальника.
Відповідно до Додатку № 1 до договору про споживчий кредит - Графік розрахунків, загальна вартість кредиту складає 13 800,00 грн., що складається з: 12 000,00 грн - сума кредиту; 1 800,00 грн - проценти за користування кредитом.
26 жовтня 2020 року ТОВ «Мілоан» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 12 000,00 грн. згідно договору № 102756126, що підтверджується платіжним дорученням № 24456955.
26.01.2021 ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» уклали Договір відступлення права вимоги №02Т, відповідно до якого кредитор передав новому кредитору за плату, а новий кредитор прийняв належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказані в реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками.
Згідно з витягом з додатку до договору відступлення права вимоги №02Т від 26.01.2021, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 102756126 від 26.10.2020 у розмірі 45 886,40 грн.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Як було встановлено судом, 26.10.2020 між ТОВ "МІЛОАН" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 102756126.
Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Так, колегією суддів встановлено, що за обставинами цієї справи відповідач прострочив виконання кредитного зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, що згідно розрахунку ТОВ «Мілоан» становить 45 886,4 грн, з яких: 10 830,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 35 056,4 грн - заборгованість по відсотках.
З розрахунків наданих стороною позивача вбачається, що нарахування відсотків здійснювалось на підставі Договору, а саме: п.п.1.5.2 з 27.10.2020 року по 24.11.2020 року та п. 1. 6 з 25.11.2020 року по 23.01.2021 року.
Так, п. 1.5.2 Договору передбачає, що проценти за користування кредитом: 1800.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована.
Пункт 1.6 Договору передбачає, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього Договору.
Пунктом 2.3.1. позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.
Відповідно до п.п. 2.4.1., позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору.
Разом з цим, пунктом 2.2.1 договору визначено, що позичальник сплачує позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2, 1.6. Договору відповідно.
При цьому, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом, зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять.
В іншому випадку, у разі не повернення кредитних коштів у визначений договором 30-ти денний термін, договір передбачає збільшену процентну ставку за подальше користування кредитними коштами.
Не дивлячись на те, що підвищені проценти за користування кредитними коштами, у договорі визначається як стандартна процентна ставка (п. 1.6 договору), очевидним є факт, що її нарахування передбачене у разі не виконання відповідачем умов кредитного договору, а саме неповернення кредитних коштів у встановлений п. 1.3 договору строк кредитування) 15-ти денний термін (26.10.2020), фактично є санкцією.
Пролонгація дії кредитного договору без ініціативи позичальника за змістом укладеного договору, пов`язується виключно з не поверненням кредитних коштів у визначений п. 1.3 договору строк, що не узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 відповідно до якої поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що не повернення позичальником кредитних коштів у визначений п.1.4 договору строк, за відсутності активних дій відповідача, визначених п. 2.3.1 договору (сплати комісій за продовження дії договору) є неправомірною поведінкою, а саме не поверненням кредиту у визначений договором строк, що виключає право кредитодавця нараховувати після спливу 15-денного періоду кредитування проценти, визначені за користування кредитними коштами у розмірі встановленому договором.
Таким чином, районний суд дійшов до вірного висновку про безпідставне нарахування позикодавцем відсотків за прострочену заборгованість по кредиту за період з 11.11.2020 по 23.01.2021. Суд обґрунтовано вважав правомірним нарахування заборгованості лише у межах строку кредитування та у розмірі погодженому сторонами у договорі, графіку платежів.
Враховуючи викладене колегія суддів не вбачається підстав для скасування рішення суду за доводами апеляційної скарги. 
Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - Романенко Михайла Едуардовича залишити без задоволення.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач
Судді