П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/42094/25	

Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К. О.
Час і місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого – Лук`янчук О.В.
суддів – Бітова А. І.
– Ступакової І. Г. 
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду 23 квітня 2026 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила:
визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю пенсіонера №ЮО-103412 від 18.06.2025 року; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у виплаті допомоги на поховання у зв`язку зі смертю пенсіонера №ЮО-103412 від 16.06.2025 року; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання у зв`язку зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 09 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка, — ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі тримісячної пенсії годувальника, а також допомоги на поховання у зв`язку із смертю пенсіонера. Рішенням про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю пенсіонера від 18.06.2025 року № НОМЕР_1 та рішенням про відмову у виплаті допомоги на поховання від 16.06.2025 року № ЮО-103412 відділ з питань виплати пенсій військовослужбовцям та деяких інших категорій громадян управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовив позивачу у виплатах, з підстав неперебування померлого ОСОБА_2 на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та неотримання ним пенсії відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” що стало підставою звернення до суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду 23 квітня 2026 року адміністративний позов ОСОБА_1 – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю пенсіонера № НОМЕР_2 від 18.06.2025 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у виплаті допомоги на поховання у зв`язку зі смертю пенсіонера № НОМЕР_2 від 16.06.2025 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 допомогу на поховання у зв`язку зі смертю її чоловіка, ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2422,40 грн(дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок).
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Одеській області, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при розгляді вищезазначених документів, Головним управлінням встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в Головному управлінні не перебував та пенсію відповідно до Закону № 2262 не отримував. При цьому, заявника повідомлено, що на обліку в Головному управлінні перебував та отримував пенсію, відповідно до Закону № 2262 ОСОБА_2 . За таких підстав Головним управлінням відмовлено Позивачу в задоволенні її заяви.
На таких же підставах Головним управлінням прийнято рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю пенсіонера № ЮО-103412 від 18.06.2025. Тобто, Головним управлінням прийнято рішення з урахуванням фактичних обставин справи та на підставі законодавства, яке було чинне на момент винесення оскаржуваних рішень, а тому підстави для визнання протиправними дій Головного управління відсутні.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 30.04.2025 Серії НОМЕР_3 .
09 червня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр) управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Одеській області із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка, — ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі тримісячної пенсії годувальника, а також допомоги на поховання у зв`язку із смертю пенсіонера.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №ЮО-103412 від 16.06.2025 року відмовлено ОСОБА_1 у виплаті допомоги на поховання у зв`язку зі смертю пенсіонера, з підстав, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в Головному управлінні не перебував та пенсію відповідно до Закону № 2262 не отримував. При цьому, заявника повідомлено, що на обліку в Головному управлінні перебував та отримував пенсію, відповідно до Закону № 2262 ОСОБА_2 .
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №ЮО-103412 від 18.06.2025 року відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю пенсіонера, з підстав, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в Головному управлінні не перебував та пенсію відповідно до Закону № 2262 не отримував.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на обліку у Пенсійного фонду перебував чоловік позивача та має місце формальна розбіжність у написанні його прізвища в органах Пенсійного фонду, а перекладання пенсійним фондом відповідальності за правильний переклад документів з російської мови на українську під час ведення пенсійної справи, є неприпустимим і не може позбавляти дружини померлого її соціальної захищеності, позаяк вказане суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту, а тому прийшов до висновку про скасування спірних рішень.
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).
Відповідно до ч.3 ст.9 Закону №1058-IV у солідарній системі надаються соціальні послуги за рахунок коштів Пенсійного фонду.
До соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.
Відповідно до преамбули ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Згідно з ст.1 Закону №2262-ХІІ, члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.
Відповідно до ст.61 Закону №2262-ХІІ, в разі смерті пенсіонера членам його сім`ї або особі, яка здійснила його поховання, виплачується для цього допомога в розмірі тримісячної пенсії, але не менше п`ятикратного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно пункту 12 постанови КМ України від 17 липня 1992 р. № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб", членам сім`ї померлих пенсіонерів із числа військовослужбовців, осіб, зазначених у пунктах б-д, ж і з статті 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, незалежно від призначення пенсії в разі втрати годувальника виплачується одноразова грошова допомога: дружині/ чоловіку - в розмірі тримісячної пенсії годувальника і на кожного непрацездатного члена сім`ї - у розмірі місячної пенсії годувальника.
Відповідно до абз. 3 пункту 14 Постанови №393, одноразова грошова допомога, передбачена пунктом 12 цієї постанови, виплачується за рахунок коштів, виділених у державному бюджеті для пенсійного забезпечення військовослужбовців, осіб, зазначених у пунктах б-д, ж і з ст. 1-2 ЗУ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та членів їх сімей.
Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що у зв`язку зі смертю годувальника дружині, зокрема, виплачується одноразова грошова допомога та допомога на поховання.
Колегія суддів зазначає, що положення статті 61 Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393 поширюються на позивача.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1).
Пунктом 5.1 Порядку №22-1 вказано, що особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 8), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року №1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за №691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.
Згідно із п.5.2 Порядку №22-1 заява про виплату допомоги на поховання та необхідні документи працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, приймаються у порядку, передбаченому пунктом 4.2 розділу IV цього Порядку, та засобами програмного забезпечення передаються для опрацювання до структурного підрозділу з питань виплати пенсій органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Інформація про виплату допомоги на поховання додається до електронної пенсійної справи померлого пенсіонера.
Допомога на поховання виплачується в розмірі, визначеному чинним законодавством.
Допомога на поховання не виплачується в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).
Положеннями п. 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно доЗакону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженогопостановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 №3-1та зареєстрованого в Міністерстві юстиції 15.02.2007 №135/13402 (далі-Порядок №3-1, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 12постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.92 N 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", подаються наступні документи:
заява для виплати одноразової грошової допомоги;
копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті);
копія свідоцтва про смерть;
копія свідоцтва про шлюб; копія свідоцтва про народження померлого годувальника (для виплати допомоги батькам померлого);
довідка МСЕК про встановлення інвалідності (для виплати допомоги на непрацездатних членів сім`ї, яким установлено інвалідність); копія свідоцтва про народження дитини; копія паспорта;
довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування непрацездатних батьків на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні.
Пунктом 16 Порядку №3-1 визначено, що при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.
Колегія суддів звертає увагу, що ані Постанова №393, ані Порядок №3-1 не визначають конкретних підстав для відмови у призначенні члену сім`ї померлого пенсіонеру із числа військовослужбовців одноразової грошової допомоги.
Відповідачем заперечується, що позивачка має право на одноразову грошову допомогу та допомогу на поховання, оскільки за наслідками розгляду заяви встановлено наявність розбіжностей в наданих позивачкою документахта пенсійній справі, а саме, Головним управлінням встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в Головному управлінні не перебував та пенсію відповідно до Закону № 2262 не отримував. При цьому, заявника повідомлено, що на обліку в Головному управлінні перебував та отримував пенсію, відповідно до Закону № 2262 ОСОБА_2 . За таких підстав, Головним управлінням відмовлено позивачу в задоволенні її заяви. Крім того, на таких же підставах Головним управлінням прийнято рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю пенсіонера № ЮО-103412 від 18.06.2025.
З даного приводу колегія суддів зазначає, що ЄСПЛ в своїх рішеннях наголошує на особливій важливості принципу «належного урядування»:
Справа «Лелас проти Хорватії» (заява № 55555/08) від 20 травня 2010 року - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу» (п. 74).
Справа «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) від 20 жовтня 2011 року - принцип «належного урядування» передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).
Так, колегія суддів зазначає, що невірне написання прізвища чоловіка в матеріалах його пенсійної справи не є провиною чи відповідальністю Позивача, оскільки формування, ведення пенсійної справи, а також внесення персональних даних до баз ПФУ здійснювалося виключно уповноваженими службовими особами державних органів за життя пенсіонера.
Допущена технічна описка (орфографічна розбіжність) у написанні прізвища померлого (« ОСОБА_3 » / «Мойсєев») у документах цивільного стану та матеріалах пенсійної справи за наявності ідентичних анкетних даних (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та реєстраційного номера облікової картки платника податків не може бути підставою для позбавлення Позивача права на отримання гарантованих законом соціальних виплат»
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що перекладання пенсійним фондом відповідальності за правильний переклад документів з російської мови на українську під час ведення пенсійної справи, є неприпустимим і не може позбавляти дружини померлого її соціальної захищеності, позаяк вказане суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі №593/283/17, від 11.07.2019 у справі №607/14795/16-а, від 31.07.2019 у справі №750/10916/16-а, від 19.09.2019 у справі №229/1905/17, від 15.11.2019 у справі №495/5161/17 та від 27.02.2020 у справі №545/4197/16-а.
Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи відповідача, що стосуються обставин справи та містять посилання на загальні норми законодавства, які жодним чином не спростовують обґрунтування суду першої інстанції.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України 
Повний текст постанови складено та підписано 07 липня 2026 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук 

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова