ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 705/2220/20		
Провадження № 22-ц/821/1467/26		
Категорія: на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І., 
суддів: Карпенко О. В., Сіренка Ю. В.,
секретаря – Кукушкіної А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Шеремет Марії Олегівни на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 квітня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Роголь Ганна Ігорівна, про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з незаконного чужого володіння,у складі: головуючого судді Годік Л. С.,

в с т а н о в и в :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Роголь Г. І., про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з незаконного чужого володіння.
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 квітня 2026 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Ухвала суду мотивована тим, що позивач повторно не з`явилася до суду, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, жодних заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність до суду не подано.
Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 – адвоката Шеремет М. О., вважаючи її такою, що постановлена при неповному з`ясуванню судом обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи.
Просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.04.2026 та ухвалити нове рішення, яким справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції.
Судові витрати покласти на відповідачів. 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції не зазначено у який спосіб та які саме докази підтверджують належне повідомлення позивача про дату судового засідання призначеного на 01.04.2026.
Вказує, що неповідомлення позивача про дату та час розгляду справи, фактично позбавило прав на захист, що суперечить ст. 55 Конституції України та ст. 128 ЦПК України.
Вважає, що ухвала суду першої інстанції про залишення позову без розгляду є передчасною, оскільки із встановлених обставин чітко вбачається наявність у позивача наміру брати участь у розгляді справи. Це підтверджує поведінка представника позивача у судових засіданнях, який також повідомив суд про припинення своїх повноважень та надання можливості залучення іншого представника.
Також зазначає, що з 03.09.2020 – винесення ухвали про відкриття провадження у справі позивач через представника активно приймала участь у розгляді справи, що підтверджується матеріалами справи та винесення судом першої інстанції ухвал про призначення засідання в режимі відеоконференції за клопотаннями її адвоката. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.04.2026 – без змін.
Стягнути із ОСОБА_1 на її користь судові витрати у розмірі 25000 грн.
Зазначає, що з відкриття провадження у справі у 2020 році, позивач жодного разу особисто в судове засідання не з`явилась, на повідомлення суду не реагувала та ігнорувала. Представник позивача – Стойчев Р. В. іноді виходив у судові засідання в режимі відеоконференції, але досить часто подавав клопотання про відкладення розгляду справи без надання підтверджуючих документів.
Вважає апеляційну скаргу такою, що не заслуговує на увагу.
Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін адвокатів  Шеремет М. О. та Мельника О. Ф., Крицьку Л. В.,перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судові засідання 13 січня 2026 року, 17 лютого 2026 року, 01 квітня 2026 року.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 вересня 2020 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, справа призначена до підготовчого засідання (т. 1 а.с. 38-39).
07 листопада 2025 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 – адвоката Стойчевого Р. В. про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв`язку із залученням позивачем іншого представника у справі на представництво її інтересів, що виникло через закінчення повноважень представника позивача – адвоката Стойчева Р. В. на представництво ОСОБА_1 у цивільній справі 705/2220/20 (т. 2 а.с. 84). 
Згідно з протоколом судового засідання від 07.11.2025 суд ухвалив відкласти судове засідання у зв`язку із клопотанням представника позивача на 13 січня 2026 року на 10:00 год (т.2 а.с. 86).
Про дату, час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 повідомлялася судовою повісткою про виклик до суду, направленою на її поштову адресу, разом із тим, зазначене поштове відправлення не було їй вручено та повернуто до суду в конверті, причини повернення не відмічені (т. 1 а. с. 88).
Згідно з довідкою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 січня 2026 року дану справу було знято з розгляду у зв`язку із відсутністю електропостачання в Уманському міськрайонному суді Черкаської області. Наступна дата судового засідання 17 лютого 2026 року о 12:00 год (т.2 а.с. 93).
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № R067091028341, судова повістка на 17 лютого 2026 року на 12:00 год не вручена позивачу ОСОБА_1 за закінчення терміну зберігання (трекінг) (т. 2 а.с. 103).
З протоколу судового засідання від 17.02.2026 вбачається, що суд ухвалив відкласти судове засідання у зв`язку із неявкою позивача на 01 квітня 2026 року на 09:00 год (т.2 а.с. 99).
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № R067109166089, судова повістка на 01 квітня 2026 року на 09:00 год не вручена позивачу ОСОБА_1 за закінчення терміну зберігання (трекінг) (т. 2 а.с. 107).
Згідно ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 42 ЦПК України учасники справи мають право брати участь в судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.
Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, в тому числі позивача, зокрема частиною 5 цієї статті передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 листопада 2022 року у справі № 905/458/21, на яку містяться посилання в апеляційній скарзі, зазначено, що:
«учасник справи має право: а) брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника); б) не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.
Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить про те, що учасник справи не може відмовитися від свого права на участь в судових засіданнях за принципом мовчання, його волевиявлення щодо цього має бути формалізовано.
Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин, так звані умови для залишення позову без розгляду у випадку неявки позивача в судове засідання: 1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання; 2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання; 3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.
Неявка позивача або його представника в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки може означати втрату позивачем юридичного інтересу до розгляду його справи судом
Разом з цим у разі, якщо позивач не з`явився в судове засідання, однак, повідомив суду інформацію про причини своє неявки, суд має здійснити оцінку поважності таких причин. За відсутності такого повідомлення суд приймає рішення про залишення заяви без розгляду.
Питання поважності причин є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються відповідні обставини. Поважними причинами є лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язуються з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення певної процесуальної дії».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 756/6049/19 (провадження № 61-4177св21) вказано, що:
«залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.
При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.
Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача».
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 19 листопада 2025 року у справі № 379/527/23 (провадження № 61-4265св24). 
Як було зазначено вище, судове засідання призначене на 13 січня 2026 року не відбулося у зв`язку із відсутністю електропостачання у суді, а даних про те з`явився чи ні позивач в судове засідання 13 січня 2026 року матеріали справи не містять, а судова повістка повернулась на адресу суду неврученою без зазначення причини.
У судові засідання, призначені на 17 лютого 2026 року та на 01 квітня 2026 року позивач не з`явилась, проте судові повістки повернулись до суду не врученими, причиною вказано «за закінченням встановленого терміну зберігання».
Повідомлення позивача іншими, визначеними ЦПК України, способами суд не здійснював, виключно направляв судові повістки.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18) зроблено висновок, що «приписи ЦПК України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду».
Разом із тим, наведені правові висновки Верховного Суду були залишені поза увагою суду першої інстанції і не враховано, що поштові відправлення, які направлялися судом на адресу позивача, були повернуті до суду з вказівкою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання» та без вказівки взагалі (а. с. 27, 34).
Враховуючи вищевикладене, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи, а тому висновки суду першої інстанції про повторність неявки позивача в підготовче засідання є передчасними та помилковими.
Апеляційний суд також враховує, що позивач не відмовлялася в будь-який опосередкований спосіб від своїх вимог і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату її інтересу до власної позовної заяви, відтак, використаний судом процесуальний засіб у виді залишення позову без розгляду не є пропорційним досягнутій цілі обмеження права позивача на судовий захист.
Виходячи із вищевикладеного, ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 квітня 2026 року про залишення позову без розгляду не може вважатись законною та обґрунтованою, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.
За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.
Згідно з положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Колегія суддів не вирішує питання про розподіл судових витрат у справі, оскільки, згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат, якщо, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, а у даному випадку справа направляється для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Шеремет Марії Олегівни – задовольнити.
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 квітня 2026 року – скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 15 липня 2026 року.

Головуючий  Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Ю. В. Сіренко