Справа № 308/4185/26

Р І Ш Е Н Н Я 
 І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Наумової Н.В., за участі секретаря судового засідання Передерій Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву позивача ОСОБА_1 до першого відповідача ОСОБА_2 , до другого відповідача ОСОБА_3 , про визнання частки у праві спільної сумісної власності, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до першого відповідача ОСОБА_2 , до другого відповідача ОСОБА_3 , про визнання частки у праві спільної сумісної власності, за якою просить:
- визначити, що розмір часток співвласників, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 є рівними і становить по 1/4 частці кожного із співвласників.
- припинити ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. 
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради народних депутатів від 27 грудня 1995 року за № 186, зареєстрованого бюро технічної інвентаризації, 20.11.1995 року, номер запису 10147, на праві приватної спільної сумісної власності: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 (надалі - Квартира).
Квартира складається з чотирьох житлових кімнат, житловою площею 52,7 кв.м., загальна площа квартири 85,9 кв.м.
Згідно публічної інформації, розпорядженням голови Закарпатської обласної державної адміністрації Г.Москаль № 174 від 18.04.2016 пункт 1 розпорядження голови облдержадміністрації 18.03.2016 № 105 «Про перейменування вулиць у місті Ужгород Закарпатської області» викладено у такій редакції:
«1. Перейменувати, залишивши попередню нумерацію за об`єктами нерухомого майна: АДРЕСА_2 .
Позивач зазначає, що один із співвласників Квартири - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.
У подальшому приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Малинич Н.А. заведено спадкову справу № 08/2025 після смерті – спадкодавця ОСОБА_6 та видано 11.07.2025 року ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частки квартири, зареєстровано в реєстрі за № 1387.
Як стверджує позивач, таким чином станом на сьогодні розмір часток співвласників: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1 не визначені. 
Позивач ОСОБА_1 має намір розпорядитися належною їй часткою в квартирі, однак дійти згоди з відповідачем - ОСОБА_3 про визначення розміру часток за взаємною згодою не вдається можливим у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду із даним позовом.

За ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2026 року відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, від її представника – адвоката Мельника Я.Ю. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.
03 квітня 2026 року від першого відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява від 31.03.2026 року про розгляд справи у його відсутності, згідно якої повідомив що позовну заяву ОСОБА_1 про визнання частки у праві спільної сумісної власності визнає повністю та просить задовольнити.
Другий відповідач ОСОБА_3 , у судове засідання повторно не прибув, будучи належно повідомленим про дату та час розгляду справи, причини неявки суду не повідомляв. Відзиву на позовну заяву або заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав.
Судове засідання у справі було призначене на 21 травня 2026 року на 15 год. 30 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 26.05.2026 року. 

Дослідивши всі матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради народних депутатів від 27 грудня 1995 року за № 186, та Реєстраційного напису від 04.06.1996 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_6 , дружині - ОСОБА_1 , сину - ОСОБА_3 та сину - ОСОБА_2 .
Відповідно до Розпорядження голови Закарпатської обласної державної адміністрації № 174 від 18.04.2016 року «Про перейменування вулиць у місті Ужгород Закарпатської області», вулицю Лавріщева перейменовано на вулицю Романа Шухевича із збереженням нумерації. 
Таким чином, належною адресою об`єкту нерухомого майна на цей час є: АДРЕСА_3 .
Судом встановлено, що один із співвласників квартири - ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підтвердження цього факту суду надано копію Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Муніципальною казенною установою «Багатофункціональний центр з надання державних та муніципальних послуг Одинцовського міського округу Московської області від 13.11.2024 року. 
Після його смерті приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Малинич Н.А. було заведено спадкову справу № 08/2025 та 11.07.2025 року видано спадкоємцю ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири, зареєстроване в реєстрі за № 1387.
З Витягу з Державного реєстру речових прав від 11.07.2025 року № 435072226 вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрував своє право спільної частково власності на частину квартири на підставі вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину. 
Розмір часток інших співвласників на цей час не визначений, що позбавляє позивача права на розпорядження належним їй майном, що й зумовило звернення до суду із цим позовом. 
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. 
Згідно з частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 2 статті 355 ЦК України визначено, що майно може належати особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності.
Відповідно до частини 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Згідно з частиною другою статті 370 ЦК України при виділі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.
Відповідно до частин 2, 3 статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Аналогічні правові норми містяться в статті 357 ЦК України, яка регулює порядок визначення часток у праві спільної часткової власності. 
Також стаття 9 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що у разі приватизації об`єкта житлового фонду кількома громадянами, майно переходить у їх спільну сумісну або часткову власність, де їхні частки презюмуються рівними.
Враховуючи, що квартира була набута у спільну сумісну власність чотирма особами без виділення часток, відповідно до законодавчої презумпції рівності часток, частка кожного з первинних чотирьох співвласників становить 1/4.
Судом встановлено, що перший відповідач ОСОБА_2 вже реалізував право на виділ своєї 1/4 частки шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого власника ОСОБА_6 , проте не реалізоване його право на виділ частини квартири, яка належить йому внаслідок приватизації, а відтак правовий режим решти частин квартири потребує зміни зі спільної сумісної у спільну часткову власність.
Оскільки жодних домовленостей між співвласниками щодо визначення іншого розміру часток не існує, а також відсутні докази, які б свідчили про нерівність їхніх часток, існують правові підстави для визначення судом часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності як рівних, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. 
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні ухвалює рішення про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки перший відповідач ОСОБА_2 визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу підлягає поверненню з держбюджету частина судового збору, яка підлягає стягнення саме із цього відповідача (1 331,20 / 2 = 665,60 грн. * 50% = 332,80 грн.), а 50%, тобто 332,80 грн. слід стягнути з першого відповідача на користь позивача. 
Решта 50 відсотків судового збору у розмірі 665,60 грн. підлягають стягненню на користь позивача з другого відповідача ОСОБА_3 , який у судове засідання не з`явився та позов не визнав, на підставі загальних правил розподілу судових витрат, визначених ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 354, 355 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до першого відповідача ОСОБА_2 , до другого відповідача ОСОБА_3 , про визнання частки у праві спільної сумісної власності, - задовольнити повністю.

Припинити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визначити, що розмір не розподілених часток співвласників, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 є рівним і становить по 1/4 частці кожного із співвласників.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , з Державного бюджету України, 332,80 грн. (Триста тридцять дві гривні 80 копійок) судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви згідно з платіжною інструкцією 1.578915019.1 від 18.03.2026 року.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , витрати із сплати судового збору у розмірі 332,80 грн. (Триста тридцять дві гривні 80 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , витрати із сплати судового збору у розмірі 665,60 грн. (Шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 .
Перший відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 .
Другий відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , паспорт НОМЕР_7 .

Повний текст рішення складений: 26.05.2026 року. 

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду        Н.В. Наумова