Справа № 191/3314/25
Провадження № 2/191/1487/25 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2026 року  м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого - судді Твердохліб А.В.
за участю секретаря – Яришевої Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
01.07.2025 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17.04.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 укладено договір № 7800338 про надання споживчого кредиту від 17.04.2024р. із ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» («Creditplus»ТМ) (ЄДРПОУ: 41078230). Згідно умов Кредитного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки, у розмірі 4000 грн. Кредит надано на споживчі (особисті) потреби шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем не пізніше двох календарних днів від дати підписання договору. Для платіжних операцій по картах товариством використовуються відповідні сертифіковані платіжними системами сервіси.
У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору.
Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин – ст.526 та ст.527 Цивільного кодексу України, внаслідок чого, керуючись нормами ст.ст. 530, 1082, 1084 ЦК України,
27.11.2024 р. між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 42649746) та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Creditplus™) (ЄДРПОУ: 41078230) укладено Договір факторингу №27.11/24-Ф, за яким ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача. Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 18200 грн, із яких: 
- заборгованість за тілом кредиту становить 4000 грн;
- заборгованість за відсотками становить 10560грн.;
- заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн.;
- заборгованість за пенею становить 3640грн.
У зв`язку із викладеними, позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 42649746, п/р № НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: 07406, Київська обл., м.Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1) заборгованість за Кредитним договором № 7800338 від 17.04.2024р. у розмірі 18200 грн. із яких:
· заборгованість за тілом кредиту становить 4000 грн.;
· заборгованість за відсотками становить 10560 грн.;
· заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн.;
· заборгованість за пенею становить 3640 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. 00 коп. 
До початку проведення судового засідання представником позивача ТОВ «Діджи Фінанс» Чижик Я.В. надано суду заяву про підтримання позову, розгляд справи без її участі. Не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин та без подання відзиву. 
Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. 
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Так, судом встановлено і це підтверджено матеріалами справи, що 17.04.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №7800338 про надання споживчого кредиту, строком на 360 днів, зі сплатою фіксованої процентної ставки (стандартна 2,20% в день в межах строку кредиту; знижена процентна ставка 2,09% в день, застосовується відповідно до умов).
Згідно умов кредитного договору, кошти кредиту надано товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки, у розмірі 4000 грн. Кредит надано на споживчі (особисті) потреби шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем не пізніше двох календарних днів від дати підписання договору
27.11.2024 р. між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ: 42649746) та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Creditplus™) (ЄДРПОУ: 41078230) укладено Договір факторингу №27.11/24-Ф, за яким ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача. 
Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») становить 18200 грн, із яких: 
- заборгованість за тілом кредиту становить 4000 грн;
- заборгованість за відсотками становить 10560грн.;
- заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн.;
- заборгованість за пенею становить 3640грн.
Вказана сума заборгованості підтверджена наданим суду розрахунком. 
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частиною 1 статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається із частини 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як вбачається із частини 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками є доведеним.
Що стосується стягнення заборгованості за пенею, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею в сумі 3640 грн 00 коп. на даний час суперечать вимогам діючого законодавства, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.
Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду, відповідно до ст.141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Згідно з частиною третьою ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).  Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.  У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Факт понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем підтверджено належним доказом - актом наданих правничої (правової) допомоги, але її розмір суд, з урахуванням складності справи, пропорційності задоволеним вимогам, не може вважати співмірним із заявленим позовом і обсягом наданих послуг.
Отже, з урахуванням зазначеного, до стягнення з відповідача підлягають понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн, оскільки вони є дійсними, необхідними та мають розумний розмір. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 141, 247, 259, 263-265, 274 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 42649746, п/р № НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: 07406, Київська область, м.Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1) заборгованість за кредитним договором №7800338 від 17.04.2024 року у сумі 14560 (чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп., із яких:
· заборгованість за тілом кредиту становить 4000 грн.;
· заборгованість за відсотками становить 10560 грн.;
· заборгованість за комісійними винагородами становить 0,00 грн.;
В задоволенні іншої частини вимог, відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 42649746, п/р № НОМЕР_2 , адреса місцезнаходження: 07406, Київська область, м.Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1), судовий збір у сумі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн 92 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 (три тисячі) грн 00 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуто Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії. 
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя	  	А.  В.  Твердохліб