ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2026 року 
м. Київ
справа № 320/40560/25
адміністративне провадження № К/990/7136/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів - Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року у складі судді Щавинського В.Р. та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2026 року у складі колегії суддів: Василенка Я.М. (головуючий), суддів: Ганечко О.М., Кузьменка В.В. у справі за його позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - ГУ ПФУ в м. Києві) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
1. Позивач звернувся до суду з позовом у якому, з урахуванням уточнень, просив:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо застосування норм статті 51 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII), у редакції змін, внесених Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», які набрали чинності з 1 січня 2015 року, до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності;
- зобов`язати відповідача здійснити з 19 березня 2014 року виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 26 971, 45 грн.
2. Київський окружний адміністративний суд ухвалою від 30 вересня 2025 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2026 року, у відкритті провадження відмовив відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив із того, що спірні відносини виникли у зв`язку із невиконанням або неналежним виконанням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року у справі № 755/10410/14-а.
Винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.
3. Судами попередніх інстанцій встановлено:
3.1 З 14 травня 2007 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком за Списком № 2 відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.
3.2 19 березня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому додаткової пенсії, а також оплати понаднормового стажу відповідно до статті 56 Закону №796-XII.
3.3 ГУ ПФУ в м. Києві листом від 26 березня 2014 року № 141-09/С-139 повідомило ОСОБА_1 про те, що йому відмовлено у проведенні вищезазначених виплат. Відмова вмотивована тим, що доплата за понаднормативний стаж здійснюється у відповідності до чинного законодавства, а виплата додаткової пенсії була припинена у зв`язку з тим, що позивач на даний час не працює та не проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю.
3.4 Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
4. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати та передати справу для продовження розгляду.
4.1 На її обґрунтування скаржник посилається на неправильне застосування пункту 2 частини першої статті 170 КАС України.
5. Відповідач відзив на касаційну скаргу не подав. Ухвалу про відкриття касаційного провадження від 9 березня 2026 року доставлено до електронного кабінету 9 березня 2026 року о 21:54
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
6. При розгляді касаційної скарги колегією суддів враховуються приписи частин першої-другої статті 341 КАС України, згідно яких Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
7. Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
8. Положеннями частини другої статті 14, частини першої статті 370 КАС України, передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
9. Частиною п`ятою статті 372 КАС України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
10. Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
11. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначається Законом України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).
12. За частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
13. Частиною першої статті 11 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
14. З аналізу вищезазначених законодавчих норм убачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.
15. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а та 6 лютого 2019 року у справі № 816/2016/17.
16. Статтею 382 КАС України визначено спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
17. Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
18. Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
19. Верховний Суд звертає увагу, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
20. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
21. Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року у справі № 755/10410/14-а визнано протиправними дії Управління ПФУ у Дніпровському районі м. Києва щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статті 51 Закону №796-XII; зобов`язано Управління ПФУ у Дніпровському районі м. Києва вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статті 51 Закону №796-XII з 19 березня 2014 року.
27 січня 2015 року державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва №755/10410/14-а від 14 січня 2015 року про зобов`язання управління ПФУ у Дніпровському районі м. Києва вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до статті 51 Закону №796-XII з 19 березня 2014 року.
22 липня 2015 року державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві закінчено виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва №755/10410/14-а від 14 січня 2015 року про зобов`язання управління ПФУ у Дніпровському районі м. Києва вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до статті 51 Закону№796-XII з 19 березня 2014 року.
14 січня 2016 року державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві відновлено виконавче провадження по виконанню виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва №755/10410/14-а від 14 січня 2015 року про зобов`язання управління ПФУ у Дніпровському районі м. Києва вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до статті 51 Закону №796-XII з 19 березня 2014 року.
Предметом розгляду справи №755/10410/14-а була незгода позивача з діями відповідача щодо виплати йому додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно до статті 51 Закону №796-XII з 19 березня 2014 року.
Предметом цього адміністративного позову у справі № 320/40560/25 є незгода позивача з діями відповідача щодо застосування під час виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року у справі № 755/10410/14-а щодо зобов`язання управління ПФУ у Дніпровському районі м. Києва вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю з 19 березня 2014 року норм статті 51 Закону № 796-XII в редакції змін, внесених Законом України №76-VІІІ від 28 грудня 2014 року, які набрали чинності з 1 січня 2015 року, до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності.
Суди попередніх інстанцій вважають, що позивач оскаржує дії відповідача щодо неналежного виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року у справі № 755/10410/14-а, зокрема в частині невиплати з 19 березня 2014 року додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 26 971, 45 грн.
22. Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що спірні відносини виникли у зв`язку із невиконанням або неналежним виконанням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року у справі №755/10410/14-а.
23. Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
24. Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
25. Верховний Суд звертає увагу, що у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачами на виконання судового рішення у справі №755/10410/14-а позивач може скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними відповідно до статті 383 КАС України, а не подавати новий адміністративний позов.
26. Відповідно, якщо позивач уважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.
27. Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого, 17 квітня, 21, 22 серпня, 21 листопада 2019 року, 24 вересня 2020 року (справи №№ 806/2143/15, 355/1648/15-а, 295/13613/16, 522/10140/17, 802/1933/18-а, 640/15623/19, відповідно).
28. Ураховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що спір у цій справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення. За таких обставин суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у відкритті провадження у справі.
29. За приписами статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Шарапа
Судді: Я.О. Берназюк С.М. Чиркін