Справа№751/5683/26 
Провадження №3/751/1342/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року місто Чернігів

СУДДЯ НОВОЗАВОДСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ МІСТА ЧЕРНІГОВА
Овсієнко Ю.К. 
за участі особи, відносно якої складено адміністративний протокол – неповнолітнього ОСОБА_1 
законного представника неповнолітнього – ОСОБА_2 

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Чернігівського районного Управління поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП 

ВСТАНОВИВ:

02.06.2026 Новозаводським районним судом міста Чернігова отримано адміністративний протокол серії ВАД №944157 від 20.05.2026 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.
В судовому засіданні законний представник неповнолітньої особи, відносно якої складено адміністративний протокол – ОСОБА_2 надав суду виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та зазначив, що його син – ОСОБА_1 страждає на психічне захворювання.
Заслухавши доводи законного представника неповнолітньої особи, відносно якої складено адміністративний протокол – ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.
Згідно з ч.1 ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідно до виписки № 3926 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 11.06.2026 року основним діагнозом ОСОБА_1 є розумова відсталість легкого ступеня, зі значними відхиленнями у поведінці, які потребують особливої уваги і лікування.
Стаття 17 КУпАП наводить вичерпний перелік обставин, які виключають можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності у разі вчинення нею адміністративного правопорушення: крайня необхідність (стаття 18 КУпАП); необхідна оборона (стаття 19 КУпАП); неосудність (стаття 20 КУпУП).
Згідно зі ст.20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.
Під неосудністю належить розуміти стан, в якому особа не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.
Розрізняють два критерії неосудності: медичний (біологічний) і юридичний (психологічний) критерії.
Медичний критерій окреслює всі можливі психічні захворювання, що істотно впливають на свідомість і волю людини. У ст. 20 КУпАП зазначені чотири види психічних захворювань: а) хронічна душевна хвороба; б) тимчасовий розлад душевної діяльності; в) слабоумство; г) інший хворобливий стан.
Для наявності медичного критерію неосудності досить встановити, що на час вчинення суспільно небезпечного діяння особа страждала хоча б на одне із зазначених захворювань.
Встановлення медичного критерію ще не дає підстав для висновку про неосудність особи на час вчинення протиправних дій, відповідальність за які передбачено КУпАП.
Наявність медичного критерію є лише підставою для встановлення критерію юридичного, який остаточно визначає стан неосудності.
Юридичний критерій неосудності виражається в нездатності особи під час вчинення протиправного діяння усвідомлювати свої дії або керувати ними саме внаслідок наявності психічного захворювання, тобто критерію медичного.
У статі 20 КУпАП юридичний критерій неосудності виражений двома ознаками: 1) інтелектуальною - особа не могла усвідомлювати свої дії; 2) вольовою - особа не могла керувати ними. Під «своїми діями» мають на увазі не будь-яку поведінку психічно хворого, а тільки ті його протиправні дії, що передбачені певною статтею КУпАП.
Інтелектуальна ознака критерію неосудності знаходить свій вияв, по-перше, в тому, що особа не здатна усвідомлювати фактичну сторону, тобто не розуміє справжнього змісту своєї поведінки (не розуміє, що вчиняє дрібну крадіжку, тощо), а тому не може розуміти і його суспільну небезпечність.
По-друге, інтелектуальна ознака знаходить свій вияв ще і в тому, що особа не здатна усвідомлювати того, що її дія має протиправний характер. У ряді випадків це не виключає того, що особа при цьому розуміє фактичну сторону своєї поведінки.
Вольова ознака критерію неосудності свідчить про такий ступінь руйнування психічною хворобою вольової сфери людини, коли вона не може керувати своїми діями (бездіяльністю).
Відомо, що вольова сфера людини завжди органічно пов`язана зі сферою свідомості. Тому у всіх випадках, коли особа не усвідомлює своїх дій, вона не може і керувати ними.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №944157 та доданих до нього матеріалів не вбачається чи ОСОБА_1 на час вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. При підготовці матеріалів працівниками поліції не долучено доказів, що були вжиті належні та необхідні заходи для встановлення вказаних обставин.
Відсутність вказаних даних позбавляє суд можливості з`ясувати чи підлягає ОСОБА_1 адміністративній відповідальності.
Суддя самостійно збирати докази не має права, при цьому обов`язок щодо збирання доказів відповідно до ч.2 ст.251 КУпАП покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За змістом ст.279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись суддею у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. Суддя не має права у постанові за підсумками розгляду справи вказувати на обставини, які не зазначались у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідають протоколу, адже у цьому випадку він виходить за межі своєї компетенції, якою згідно з вимогами статей 213, 221 КУпАП, є лише розгляд справи. Недотримання цих вимог порушує право на захист особи, що притягається до адміністративної відповідальності.
У зв`язку з цим суд враховує також практику ЄСПЛ. Так, у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
В зв`язку з наведеним, вважаю, що наведене порушення при складанні протоколу про адміністративне правопорушення є істотним, не може бути усунуте під час судового розгляду. Невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону унеможливлює прийняти у справі законного й обґрунтованого судового рішення. Тому, без усунення зазначеного недоліку протоколу розгляд справи є неможливим.
Зі змісту ст.278 КУпАП, якщо в протоколі та інших матеріалах є недоліки, які суперечать об`єктивному розгляду справи, то такі матеріали належать поверненню органу, який порушив адміністративне провадження.
Згідно абзацу 5 ст.26 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року визнано правильною практику тих судів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.
Таким чином, враховуючи, що розгляд справи в суді здійснюється лише в межах перевірки тих обставин, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та матеріалах долучених до нього, які були зібрані органом, який склав протокол, та для з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, на суд не може бути покладена функція збирання доказів, оскільки таким чином буде порушено принцип змагальності, та з огляду на те, що без приведення у відповідність з вимогами ст.256 КУпАП протоколу про адміністративне правопорушення, суд не має можливості належно розглянути справу та прийняти остаточне законне рішення по суті справи, тому дійшов висновку про необхідність направлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 для належного оформлення.
Керуючись ст.278, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП повернути до Чернігівського районного Управління поліції ГУНП в Чернігівській області для доопрацювання та належного оформлення протоколу.
Постанова оскарженню не підлягає. 

Суддя:       Ю. К. Овсієнко