Справа № 638/8163/26
Провадження № 3-в/638/24/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 року           м. Харків
Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Рибальченко Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочення сплати штрафу накладеного постановою судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 18 травня 2026 року у адміністративній справі № 638/8163/26 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, - 
встановив:
Постановою Шевченківського районного суду м. Харкова від 18 травня 2026 року накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн.
15 червня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить розстрочити виконання вказаної постанови строком на 2 місяці. В обґрунтування заяви зазначив, що військова частина НОМЕР_1 зняла левову частину коштів та грошового забезпечення. 
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про місце, день та час розгляду заяви повідомлявся.
Вивчивши заяву, матеріали адміністративної справи, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» - за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Порядок провадження по виконанню постанови про накладення штрафу визначено главою 27 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Статтею 307 КпАП України, визначено, що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КпАП України у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 КпАП України, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна.
У відповідності з ч. 2 ст. 308 КпАП України у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП України та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно до ст. 304 КУпАП, питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову.
Відповідно до ч. 2 ст. 301 КУпАП, відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відстрочення виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення є винятком із загального правила.
Воно можливе, наприклад, у зв`язку з тяжкою хворобою особи, яку притягнуто до відповідальності, якщо цей факт підтверджено документом лікувальної установи; або іншими непереборними обставинами, що об`єктивно перешкоджають невідкладній реалізації постанови.
В матеріалах заяви відсутні переконливі докази, які могли б свідчити про поважну причину, яка унеможливлює виконання постанови заявником.
Крім того, штраф як вид адміністративного стягнення полягає в грошовому стягненні й накладається судом у випадках і розмірі, установлених законом, з урахуванням законодавчо визначених його розмірів.
По суті штраф є заходом примусу, що застосовують від імені держави за постановою суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні її права власності на певну суму грошових коштів, цей вид стягнення спричиняє істотні матеріальні наслідки, невигідні для винуватої особи.
Відтак, призначене стягнення у виді штрафу спрямовано саме на створення істотних матеріальних наслідків для винуватої особи, який за змістом заяви хоче їх уникнути шляхом сплати у вигідний для нього спосіб, що зводить нанівець саму суть такого стягнення, а запропонований засудженим механізм розстрочки штрафу взагалі протирічить приписам КУпАП щодо строків його сплати.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове, судове рішення залишалося невиконаним.
За таких обставин, суд вважає, що задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочення сплати штрафу допускає можливість невиконання ним судового рішення, що протирічить приписам ст. 23 КУпАП про те, що адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33-35, 301-304 КУпАП, суддя,-
постановив:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення сплати штрафу накладеного постановою судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 18 травня 2026 року у адміністративній справі № 638/8163/26 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП - відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя          Л.М. Рибальченко