ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року | | Справа №460/4041/26 пров. №А/857/19968/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Мікули О.І., Онишкевича Т.В.,
при секретарі судового засідання – Гладкій С.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Рівненської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень та зобов`язання вчинення певних дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року (суддя Недашківська К.М., м. Рівне, повний текст складено 24 березня 2026 року), -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року Рівненська міська рада (далі – Міська рада) звернулася до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - Відділ), в якому просила:
визнати протиправними дії державного виконавця Відділу Корольчук Н.І. щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 460/6806/25, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 09.01.2026 (далі – Виконавчий лист); 
визнати протиправними та скасувати: Постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2026, Постанову про стягнення виконавчого збору від 24.02.2026, та Постанову про стягнення витрат виконавчого провадження від 24.02.2026; 
зобов`язати Відділ повернути Міській раді (р/р UA338201720344220021000046323, МФО 820172, ЄДРПОУ 04057758, банк одержувач Державна казначейська служба України, м. Київ) сплачені кошти у розмірі 34588,00 грн. (виконавчого збору) та 352,00 грн. (виконавчих витрат).
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 09 березня 2026 року, серед іншого, залучено до участі у справі якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ОСОБА_1 .
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Відділу: 
Постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2026 ВП №80311155;
Постанову про стягнення виконавчого збору від 24.02.2026 ВП №80311155; 
Постанову про стягнення витрат виконавчого провадження від 24.02.2026 ВП №80311155. 
Зобов`язано Відділ повернути Міській раді сплачені кошти у розмірі 34588,00 грн (виконавчого збору) та 352,00 грн (виконавчих витрат).
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В доводах апеляційної скарги вказує, що на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваних постанов, відомості про виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2025 року у справі № 460/6806/25 (далі – Рішення суду) у Відділі були відсутні, а тому винесені з дотриманням усіх вимог чинного законодавства та не підлягають скасуванню. Таким чином, при виконанні Виконавчого листа державний виконавець діяв відповідно до вимог чинного законодавства з повним з`ясуванням всіх обставин.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, просить проводити розгляд справи за відсутності Міської ради.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що Рішення суду виконане позивачем – 19.02.2026, тобто до моменту винесення оскаржуваних Постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про стягнення витрат виконавчого провадження (24.02.2026).
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що Рішенням суду, серед іншого, зобов`язано Міську раду на черговому пленарному засіданні сесії Міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.03.2025 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі безоплатно у власність земельної ділянки площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5610100000:01:059:0365) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) (далі – Земельна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади м. Рівного і прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні».
09.01.2026 ОСОБА_1 виданий Виконавчий лист щодо зобов`язання Міської ради на черговому пленарному засіданні сесії міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.03.2025 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі безоплатно у власність Земельної ділянки площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_1 (кадастровий номер 5610100000:01:059:0365) за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади м. Рівного і прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Головним державним виконавцем Відділу Корольчук Н.І. винесені рішення в межах виконавчого провадження від 24.02.2026 № 80311155:
Постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання Виконавчого листа щодо зобов`язання Міської ради на черговому пленарному засіданні сесії Міської ради розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.03.2025 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі безоплатно у власність Земельної ділянки за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади м. Рівного і прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні; боржник – Рівненська міська рада; стягувач – ОСОБА_1 ; встановлено боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с. 13);
Постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 34588,00 грн (а.с. 15);
Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 352,00 грн (а.с. 18).
Позивач зазначає, що такі рішення суб`єкта владних повноважень є протиправними, оскільки предмета виконання на момент їх винесення не було; рішення суду виконане боржником – позивачем добровільно. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі – Закон №1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі статтею 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до пункту 1 частини другої цієї статті виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. 
За правилами частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
За змістом частини шостої статті 26 Закону № 1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Частиною першою статті 27 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII).
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (частина третя статті 27 Закону № 1404-VIII).
Відповідно до статті 42 Закону № 1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.
Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.
Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.
На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.
Як убачається з матеріалів справи, Рішенням суду, серед іншого, зобов`язано Міську раду на черговому пленарному засіданні розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.03.2025 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі її безоплатно у власність і прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом.
На виконання Рішення суду Міською радою та Управлінням земельних відносин виконавчого комітету Міської ради було підготовлено проєкт рішення про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу Земельної ділянки ОСОБА_1 , який було оприлюднено на офіційному веб-сайті Міської ради.
Розпорядженням Рівненського міського голови від 06.02.2026 № 218-ОПД дане питання було включено до переліку питань, запропонованих до розгляду на черговій тридцять восьмій сесії Міської ради восьмого скликання, призначеної на 19.02.2026.
19.02.2026 за результатами розгляду зазначеного питання та голосування Міська рада прийняла рішення № 7958 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безоплатно у власність громадянину ОСОБА_1 . Земельної ділянки, на якій розташований об`єкт нерухомого майна».
Отже, Рішення суду було фактично виконано Міською радою 19.02.2026, тобто до відкриття виконавчого провадження № 80311155 та винесення державним виконавцем постанов про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору і витрат виконавчого провадження, датованих 24.02.2026.
При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що виконавчий збір відповідно до статті 27 Закону № 1404-VIII є платежем, що справляється за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Відтак, його стягнення нерозривно пов`язане із здійсненням державним виконавцем заходів примусового виконання рішення у виконавчому провадженні.
Зважаючи на те, що у цій справі на момент відкриття виконавчого провадження Рішення суду вже було виконано боржником у встановлений судом спосіб, необхідність у вчиненні державним виконавцем заходів примусового виконання була відсутня.
Більше того, на момент відкриття виконавчого провадження обов`язок, визначений Виконавчим листом, уже був виконаний, у зв`язку з чим предмет примусового виконання фактично був відсутній.
Таким чином, у спірних правовідносинах відсутні передбачені Законом № 1404-VIII підстави для стягнення з Міської ради виконавчого збору в розмірі 34 588,00 грн та витрат виконавчого провадження в розмірі 352,00 грн.
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність постанов державного виконавця про стягнення з позивача виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, а відтак про наявність підстав для їх скасування.
Наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 березня 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач | | В. Я. Качмар
судді | | О. І. Мікула
| | Т. В. Онишкевич

Повне судове рішення складено 20.08.2026.