Справа № 686/6408/25
Провадження № 1-кп/686/376/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №22024240000000026 від 14.02.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дунаївці,
Хмельницької області, українця, 
громадянина України, зареєстрованого 
за адресою: АДРЕСА_1 
фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.361-2, ч.1 ст.368 КК України, 
встановив:

ОСОБА_4 , 12.02.2024 року о 15 год.40хв. перебуваючи у невстановленому місці та 20.02.2024 року о 12 год.20 хв., перебуваючи у службовому кабінеті № 15 відділу безпеки дорожнього руху УПП в Хмельницькій області ДПП НП України, за адресою: м.Хмельницький провулок Коцюбинського,35/2 вчинив дії, які виразились у несанкціонованому розповсюдженні інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства, вчинені повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 361-2 КК України за наступних обставин.
12.02.2024 о 15 год. 38 хв., ОСОБА_6 , маючи намір встановити власника транспортного засобу із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , використовуючи мобільний пристрій із встановленим абонентським номером мобільного телефону НОМЕР_2 за допомогою мобільного месенджера «Telegram», надіслала на абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 текстове повідомлення та зображення автомобіля із зазначеним державним номерним знаком.
В подальшому, того ж дня, о 15 год. 40 хв. ОСОБА_4 , будучи співробітником правоохоронного органу, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, маючи умисел на розповсюдження інформації з обмеженим доступом, використовуючи мобільний месенджер «Telegram» переслав вказаний фотознімок автомобіля із встановленим державним номерним знаком НОМЕР_1 на абонентський номер НОМЕР_4 , що належить інспектору відділу безпеки дорожнього руху УПП в Хмельницькій області ДПП НП України лейтенанту поліції ОСОБА_7 .
Після цього, 12.02.2024 о 15 год. 41 хв. ОСОБА_7 на письмове прохання ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи наданий йому доступ, із використанням електронно - обчислювальної машини, а саме службового планшетного пристрою із ІР 10.11.113.196 та наданого йому ключа доступу «НОМЕР_15», увійшов до ІП ІТС ІПНП та за точним введенням установчих даних транспортного засобу із державним номерним знаком НОМЕР_1 , отримав відомості, які обробляються у вказаній автоматизованій системі.
В подальшому, ОСОБА_7 скопіював шляхом фотографування на належний йому мобільний термінал виведені на планшетний пристрій за результатами вищевказаного пошуку, отримані з баз даних ІІПС ОВС України, дані щодо власника транспортного засобу «BMW 318» д.н.з. НОМЕР_1 , та використовуючи мобільний месенджер «Telegram» надіслав такий фотознімок ОСОБА_4 .
Після цього, того ж дня о 15 год. 47 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в у невстановленому досудовим розслідуванням місці, маючи злочинний умисел, спрямований на несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається у системі ІПНП, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства, усвідомлюючи суспільну небезпечність свої дій, використовуючи належний йому мобільний термінал (IMEI НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ),несанкціоновано розповсюдив інформацію з обмеженим доступом щодо власника транспортного засобу «BMW 318» д.н.з. НОМЕР_1 , його прізвища, ім`я, по-батькові, дати народження, адреси проживання, індивідуального податкового номера, а також ідентифікуючих даних вказаного ТЗ, шляхом пересилання ОСОБА_6 месенджером «Telegram» фотознімку з баз даних ІІПС ОВС України.
20.02.2024 року о 12 год. 17 хв., ОСОБА_8 , маючи намір встановити власника транспортного засобу із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_7 , використовуючи мобільний пристрій із встановленим абонентським номером мобільного телефону НОМЕР_8 за допомогою мобільного месенджера «WhatsApp», надіслав на абонентський номер мобільного телефону НОМЕР_3 який належить ОСОБА_4 фотознімок автомобіля із зазначеним державним номерним знаком.
Після цього, 20.02.2024 року о 12 год. 20 хв., ОСОБА_4 будучи співробітником правоохоронного органу, перебуваючи в службовому кабінеті №15 відділу безпеки дорожнього руху УПП в Хмельницькій області ДП НП України, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, провулок Коцюбинського, 35/2, використовуючи наданий йому доступ, із використанням електронно - обчислювальної машини із ІР НОМЕР_9 та наданого йому ключа доступу «KHPS3DORAI», увійшов до ІП ІТС ІПНП та за точним введенням установчих даних наданих ОСОБА_8 стосовно державного номерного знаку НОМЕР_7 , отримав відомості, які обробляються у вказаній автоматизованій системі та скопіював їх шляхом фотографування на належний йому мобільний термінал виведені на планшетний пристрій за результатами вищевказаного пошуку отримані з баз даних ІІПС ОВС України, щодо власника транспортного засобу із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_7 .
Після цього, того ж дня о 12 год. 27 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в службовому кабінеті №15 відділу безпеки дорожнього руху УПП в Хмельницькій області ДПП НП України, що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, провулок Коцюбинського, 35/2, маючи злочинний умисел, спрямований на несанкціоноване розповсюдження інформації з обмеженим доступом, яка зберігається у системі ІПНП, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства, усвідомлюючи суспільну небезпечність свої дій, використовуючи належний йому мобільний термінал (IMEI НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ), несанкціоновано розповсюдив інформацію з обмеженим доступом щодо власника транспортного засобу із державним номерним знаком НОМЕР_7 , його прізвища, ім`я, по-батькові, дати народження, адреси проживання, індивідуального податкового номера, а також ідентифікуючих даних вказаного ТЗ, шляхом пересилання ОСОБА_8 месенджером «WhatsApp» фотознімку з баз даних ІІПС ОВС України. 

Крім того, ОСОБА_4 займаючи посаду старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, будучи представником державного органу виконавчої влади, використовуючи надані йому службові повноваження, всупереч інтересам служби, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, шляхом використання наданої йому влади, одержав неправомірну вигоду для себе за невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України за наступних обставин.
09.10.2023 о 12 год 36 хв. на номер мобільного телефону оператора мобільного зв`язку України НОМЕР_3 , яким користується старший лейтенант поліції ОСОБА_4 із номера мобільного телефону НОМЕР_10 зателефонував директор ПП «БУДРЕМПРОЕКТ-СТАНДАРТ» ОСОБА_9 , який в ході телефонної розмови повідомив ОСОБА_4 . Про необхідність погодження схеми організації дорожнього руху для проведення земляних робіт на будівництві, у відповідь на що ОСОБА_4 ініціював зустріч на АЗС «ОККО», розташованій по вул. Красовського, 51 у м. Хмельницький, де в подальшому близько 12 год 50 хв. вони зустрілись.
Того ж дня, перебуваючи за вище вказаною адресою, під час особистого спілкування ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_4 про те, що на об`єкті будівництва за адресою вул. Молодіжна, 8/3Б виникла необхідність у проведенніземляних робіт, для чого ним у встановленому порядку розроблено схему організації дорожнього руху, яку необхідно погодити в УПП в Хмельницькій області. У відповідь ОСОБА_4 використовуючи надану йому владу та повноваження, діючи всупереч інтересам служби, перебуваючи на території АЗС «ОККО», маючи злочинний умисел, спрямований на отримання в подальшому неправомірної вигоди, незаконних переваг, пільг чи послуг повідомив ОСОБА_9 про можливість здійснення зазначеної діяльності без погодження схеми організації дорожнього руху та зобов`язався не вчиняти в інтересах ОСОБА_9 та працівників його підприємства будь-яких дій, спрямованих на їх притягнення до відповідальності, передбаченої діючим законодавством України.
В подальшому 10.10.2023 о 13 год. 36 хв. ОСОБА_4 в ході телефонної розмови із ОСОБА_9 , маючи злочинний умисел, спрямований на особисте незаконне збагачення прийняв пропозицію ОСОБА_9 про передачу неправомірної вигоди та із використанням мобільного месенджера надав останньому реквізити свого карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_11 .
Після цього, 10.10.2023 о 13 год. 51 хв. ОСОБА_9 перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, використовуючи мобільний додаток «Privat24», встановлений на його мобільному терміналі, перерахував із належного йому банківського карткового рахунку АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_12 грошові кошти в сумі 4 000 грн. на банківський картковий рахунок АТ КБ «Приват Банк» НОМЕР_11 , відкритий на ім`я ОСОБА_4 . Разом з цим, 30.12.2024 ОСОБА_9 звернувся до правоохоронних органів та добровільно заявив про надання 10.10.2023 неправомірної вигоди ОСОБА_4 до отримання з інших джерел інформації про це кримінальне правопорушення органом, службова особа якого згідно із законом наділена правом повідомляти про підозру.
Позиція обвинуваченого.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.361-2 КК України визнав частково, за ч.1 ст.368 КК України вину не визнав та надав покази про те, що інформацію з обмеженим доступом дійсно розповсюдив, проте не пересічним людям, а співробітникам комунальних служб, з метою забезпечення безперешкодного руху транспортних засобів, при цьому прізвище ім`я та номер власника авто надав лише для можливості зв`язатися з ним з метою переміщення транспортного засобу, який перешкоджав проїзду. Про заборону передачі такої інформації в службових цілях обвинувачений не знав та ніхто його про це не повідомляв.
Щодо обставин одержання неправомірної вигоди, обвинувачений наполягає на тому, що вони не існують. Кошти на його картку від ОСОБА_9 дійсно надходили, в сумі 4000 грн., але невідомо за що. Жодних дій чи бездіяльності в інтересах ОСОБА_9 він не вчиняв, а на його питання щодо погодження схем проїзду обвинувачений повідомляв про відсутність таких повноважень. Водночас, ОСОБА_4 на прохання ОСОБА_9 виїжджав на будівельні об`єкти, для проведення консультацій про правильність облаштування заїздів до об`єктів, а тому припускає, що зазначенні кошти могли бути компенсацією за пальне, амортизацію автомобіля. Номер своєї банківської карти ОСОБА_4 дійсно надав ОСОБА_9 на його прохання, при цьому, не задумувався про можливі наслідки.
Обвинувачений також наполягає на тому, що на момент правопорушення, яке йому інкримінується він займав посаду старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району управління патрульної поліції в Хмельницькій області, посадової інструкції щодо цієї посади не існувало та у будь якому випадку, у його повноваження не входило погодження схем проїзду.
Докази вини особи.
Встановлені судом обставини підтверджуються наступними, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, доказами.
По епізоду за ч.2 ст.361-2 КК України.
Протоколом обшуку від18.06.2024 року в ході якого вилучено:
мобільний телефон марки Redmi Note 10S, model M2101K7BNY imei 1 НОМЕР_5 . Imei 2 НОМЕР_13 з наявною сім картою мобільного оператора № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_4 . ОСОБА_4 добровільно надав логічний пароль захисту телефону (графічний пароль 789514), який поміщено до сейф пакету ДБР №В1007322.
Висновком експерта №СЕ-19/123-24/7659-КТ про виявлення у пам`яті дослідженого мобільного телефону Redmi Note 10S, model M2101K7BNY інформації щодо контактів, журналу дзвінків, обміну SMS- повідомленнями. Об`єкт дослідження після проведення експертизи поміщено до сейф-пакету Експертної служби МВС України №5432316.
Протоколом огляду від 25.07.2024 року, предметом якого є мобільний телефон Redmi Note 10S, поміщений до сейф пакету Експертної служби МВС України №5432316. В ході огляду виявлено переписку у месенджері «Telegram» за 12.02.2024 року з абонентом « ОСОБА_10 », якій ОСОБА_4 переслав фотозображення монітору службового планшету ОСОБА_11 з відкритим діалоговим вікном ІПНП, де здійснено пошук інформації за записом « НОМЕР_1 », з даними власника транспортного засобу. Також, в ході даного огляду виявлено діалог від 20.02.2024 року з абонентом « ОСОБА_12 », якому ОСОБА_4 переслав фотозображення монітору комп`ютера з відкритим діалоговим вікном ІПНП, де здійснено пошук інформації за запитом « НОМЕР_7 ».
Протоколом огляду від 08.01.2025 року, оптичного диску DVDна якому міститься інформація, надана ДІАП НПУ в ході виконання запиту ТУ ДБР. Оглядом встановлено 12.02.2024 о 15 год.41 хв.56 с.інспектором ВБДР УПП в Хмельницькій області ОСОБА_7 із використанням службового планшетного пристрою здійснено пошуковий запит за параметрами « НОМЕР_1 »; 20.02.2024 року о 12 год.20хв.47с. старшим інспектором ВБДР УПП в Хмельницькій області ОСОБА_4 із використанням комп`ютерного пристрою (ІР-101.24.127.159) здійснено пошуковий запит в підсистемі «ГСЦ АМТ» Інформаційно-пошукової системи Національної поліції за параметрами « НОМЕР_7 »;
20.02.2024 року о 12 год.22хв.09с., 12 год.22хв.27 та 12год.23хв.04с. старшим інспектором ВБДР УПП в Хмельницькій області ОСОБА_4 із використанням комп`ютерного пристрою (ІР-101.24.127.159) здійснено пошуковий запит в підсистемі «Адмінпрактика» Інформаційно-пошукової системи Національної поліції за параметрами « НОМЕР_7 ».
Показами свідка ОСОБА_6 про те, що працюючи в управлінні комунального майна, вживала заходів для звільнення проїзної частини від автомобіля з номерним знаком « НОМЕР_1 », для чого скинула фотозображення авто з цим номером ОСОБА_4 , який працював у безпеці дорожнього руху, оскільки віднайти власника авто офіційно через поліцію, зайняло б значно більше часу.
Показами свідка ОСОБА_7 про те, що будучи співробітником Управління патрульної поліції надав ОСОБА_4 інформацію щодо власника запитуваного ним автомобіля, який перешкоджав проїзду. Свідок піжтвердив, що має такий самий доступ до реєстрів, що і ОСОБА_4 , однак можливо не було зв`язку, тому той звернувся по допомогу. Про заборону передачі інформації, що містить персональні дані, свідок знає.
По епізоду за ч.1 ст.368 КК України винуватість ОСОБА_4 підтверджується такими доказами.
Протоколом за результатами проведення оперативно- розшукового заходу від 02.11.2023 року, яким зафіксовано результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, зокрема щодо телефонних розмов ОСОБА_4 ( НОМЕР_3 ) з ОСОБА_9 ( НОМЕР_10 ) у період з 12год.36хв. 09.10.2023 року по 13год.54хв. 10.10.2023 року, які беззаперечно доводять факт участі ОСОБА_4 у сприянні підприємцю ОСОБА_9 у здійсненні діяльності по перевезенню вантажів без погодження схеми організації дорожнього руху, за що обвинувачений 10.10.2023 року отримав неправомірну вигоду в сумі 4000,00 грн. на власну банківську картку, номер якої добровільно надав ОСОБА_9 на його прохання. 
Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 06.01.2025 року. Доступ здійснено до документів Хмельницької філії АТ КБ «ПриватБанк», зокрема даних про рух коштів по рахункам відкритим на ім`я ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_14 за період з 14.11.2022 року по 25.07.2024 року.
Протоколом огляду від 07.01.2025 року оптичного диску на якому міститься інформація, отримана під час проведення 06.01.2025 року тимчасового доступу до інформації, що зберігається в АТ КБ «Приват Банк", яким виявлено платіжну операцію від 13:51:30 10.10.2023 року на суму 4020,10грн. від імені ОСОБА_9 з банківської карти НОМЕР_12 на банківську карту ОСОБА_4 № НОМЕР_11 .
Свідок ОСОБА_9 відмовився надавати покази у судовому засіданні на підставі статті 63 Конституції України.
Свідок ОСОБА_13 , начальник відділу кадрового забезпечення УПП в Хмельницькій області надала покази про те, що в січні 2023 року було створено батальйон УПП по обслуговуванню Кам`янець-Подільського району, який запрацював в серпні 2024 року. До офіційного запуску працівники несли службу в м.Хмельницькому. ОСОБА_4 виконував обов`язки працівника безпеки дорожнього руху. Посадові інструкції на той момент не були затвердженні, але було положення про Управління поліції у Хмельницькій області та Закон «Про національну поліцію», яким керувалися співробітники. Також, посадові обов`язки визначав безпосередній керівник. 
Відповідно до наказу№719о/с від 26.07.2021 ОСОБА_4 призначено інспектором відділу безпеки дорожнього руху УПП в Хмельницькій області Департаменту Патрульної поліції; Наказом №343 о/с від 07.02.2022 ОСОБА_4 призначено старшим інспектором УПП в Хмельницькій області та наказом №1062 о/с від 21.08.2023 року ОСОБА_4 призначено старшим інспектором відділення безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції з обслуговування Кам`янець-Подільського району.
Оцінка суду
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. У статті 2 Закону України «Про Національну поліцію» відображено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, 4 гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. 
У статті 22 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, серед яких поліцейські, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах. 
У відповідності до ч. 3 ст. 18 КК України, примітки 1 до ст. 364 КК України, службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом чи законом.
Згідно з абз. 1 ст. 2 Розділу І Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронними органами є зокрема органи Національної поліції. Відповідно до підпункту «з» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема поліцейські. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. 
Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про інформацію» основним принципом інформаційних відносин, серед інших, є правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації. 
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. 
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про інформацію» право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.
Статтею 11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.21 Закону України «Про інформацію», інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. 
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації» конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. 
Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах»: виток інформації - результат дій, внаслідок яких інформація в системі стає відомою чи доступною фізичним та/або юридичним особам, що не мають права доступу до неї; інформаційна (автоматизована) система - організаційно-технічна система, в якій реалізується технологія обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів; інформаційно-телекомунікаційна система - сукупність інформаційних та 6 телекомунікаційних систем, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле; несанкціоновані дії щодо інформації в системі - дії, що провадяться з порушенням порядку доступу до цієї інформації, установленого відповідно до законодавства; обробка інформації в системі - виконання однієї або кількох операцій, зокрема: збирання, введення, записування, перетворення, зчитування, зберігання, знищення, реєстрації, приймання, отримання, передавання, які здійснюються в системі за допомогою технічних і програмних засобів. Відповідно до Рішення Конституційного суду України № 2-рп,2012 від 20.01.2012 в аспекті положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України слід розуміти так:- інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною;- збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. 
Відповідно до вимог п. 2 Розділу I Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - ІТС «ІПНП») затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ № 676 від 03.08.2017 (далі - Положення) ІТС «ІПНП» - сукупність технічних і програмних засобів, призначених для обробки відомостей, що утворюються у процесі діяльності Національної поліції України та її інформаційно-аналітичного забезпечення. Пунктом 2 Розділу IІІ Положення передбачено, що в інформаційних ресурсах ІТС «ІПНП» обробляється інформація, яка належить до державних інформаційних ресурсів. Така інформація не підлягає поширенню та передачі іншим особам, крім випадків, передбачених законодавством. Вимогами п. 3 Розділу IV зазначеного Положення передбачено, що користувачі ІТС «ІПНП» є посадові особи органів (підрозділів) поліції, яким у встановленому порядку надано право доступу до інформації в цій системі. 
Відповідно до вимог п. 4 Розділу IV Положення передбачено, що ідентифікація користувача та підтвердження цілісності даних, що обробляються в ІТС «ІПНП», забезпечується застосуванням електронного цифрового підпису або інших програмно-технічних засобів авторизації користувачів та забезпечення цілісності даних. 
Пунктом 5 вказаного Розділу також передбачено, що кожна дія користувача щодо отримання інформації з інформаційних ресурсів системи ІПНП фіксується у спеціальному електронному архіві. Відповідно до вимог п. 6 вказаного Розділу користувачі ІТС «ІПНП» зобов`язані не розголошувати у буть який спосіб інформацію, яка їм стала відома у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, крім випадків, передбачених законом, та зобов`язані дотримуватись законодавства у сфері захисту інформації. Відповідно до вимог п. 5 Розділу V Положення, автоматизовані робочі місця користувачів системи ІПНП - робочі місця, обладнані програмно-технічними засобами, у тому числі планшетними комп`ютерами, що підключені до електронної 7 комунікаційної мережі доступу системи ІПНП і призначені для забезпечення користувачам можливості обробляти інформацію відповідно до наданих прав. 
Відповідно до ст. 1 Розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України. 

Вище зазначені нормативні акти в достатній мірі свідчать про пряму заборону дій, вчинених ОСОБА_4 , навіть без наявності посадових інструкцій службовця його категорії(посади), тому аналізуючи усі дослідженні докази у сукупності, суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що за відсутності посадових інструкцій ОСОБА_4 не знав, що інформацію з обмеженим доступом не можна передавати.
Правопорушення за ч.2 ст.361-2 КК України є злочином з формальним складом і тому вважається закінченим з моменту вчинення суспільно небезпечних дій, зазначених у законі, з огляду на що «службова мета» такого розповсюдження, на чому наполягає обвинувачений, не має значення для кваліфікації діяння, водночас може бути врахована судом при призначенні покарання.
Також, суд звертає увагу на те, що кваліфікація діяння здійснюється на момент вчинення кримінального правопорушення, а тому, з огляду на те, що реєстрації правопорушення за ч.2 ст.361-2 відбулася після попередньої кваліфікації дій ОСОБА_4 по епізоду від 11.11.2022 року за ч.1 ст.361-2 КК України, провадження за яким закрито судом 05.03.2026 року у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності, ознака повторності має місце, а отже дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.2 ст.361-2 КК України.
Дослідженими доказами також спростовано доводи захисту щодо відсутності вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення за ч.1 ст.368 КК України, оскільки протокол за результатами проведення ОРЗ недвозначно підтверджує дії ОСОБА_4 у сприянні підприємцю ОСОБА_9 у здійсненні відповідної діяльності без визначених законом дозвільних документів та отримання неправомірної вигоди після запевнення обвинуваченим у вчиненні такого сприяння. У цьому аспекті надана захисницею відповідь начальника УПП в Хмельницькій області від 04.03.2025 року про відсутність заяв ПП «Будремпроект-Стандарт» щодо тимчасових схем ОДР в місці проведення земляних робіт за період 2023-2024 років, лише підтверджує діяльність ОСОБА_4 поза межами закону.
Суд не бере до уваги покази свідка ОСОБА_14 , оскільки жодного доказового значення вони не мають.

Таким чином, наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень - несанкціонованому розповсюдженні інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в автоматизованих системах, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства, вчиненому повторно, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 361-2 КК України та одержанні неправомірної вигоди для себе за невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 368 КК України.

Призначення покарання.
Обвинувачений на момент вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне. 
При призначенні покарання суд згідно зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання. 
ОСОБА_4 є особою молодого віку, раніше не судимий, має сім`ю, що суд визнає обставинами, що пом`якшують йому покарання, однак вину у вчиненому визнав частково та не розкаявся у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання не встановлено. 
Відповідно до змісту досудової доповіді спеціаліста центру пробації, ризик повторного вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення визнається середнім.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб їх вчинення, суспільну небезпеку скоєних злочинів, особу винного, а також те, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.368 КК України, є корупційним, суд приходить до висновку, що покарання призначене ОСОБА_4 за ч.1 ст.368 КК України повинно мати реальний характер. Водночас з урахуванням вище зазначених даних про особу, характеру його дій суд вважає, що покарання у вигляді позбавлення волі є занадто суворим. Застосування такого покарання повинно мати характер крайнього заходу (ultima ratio) та бути обумовлене неможливістю досягнення мети покарання менш суворими засобами.
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України є нетяжким.
Відповідно до санкції ч.1 статті ст.368 КК України за діяння вчинене ОСОБА_4 передбачено, як альтернативне, покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Водночас, за змістом ч.2 ст.53 КК України, розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що штраф у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00грн. є обґрунтованим та співмірним покаранням для обвинуваченого за вчинене.

Призначаючи покарання за ч.2 ст.361-2 КК України, суд вважає, що з урахуванням тяжкості вчиненого, обставин вчиненого, зокрема факту хибного сприйняття обвинуваченим суспільної корисності вчиненого діяння, призначення покарання у мінімальному розмірі буде достатнім для виправлення обвинуваченого. 

При визначенні остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень суд, зважаючи на зміст статтей 75 та 69 КК України, враховує те, що покарання за ч.1 ст.368 КК України повино виконуватися реально, а за вимогами ч.3 ст.72 КК України основні покарання у вигляді штрафу при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. 

При цьому, зважаючи на особу обвинуваченого, його молодий вік, відсутність судимостей, висновок спеціаліста центру пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі із застосуванням статті 75 КК України із встановленням іспитового строку. На думку суду таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів. Водночас, застосування ч.3 ст.72 КК України надає можливість реалізувати вимогу щодо реального відбування покарання призначеного за ч.1 ст.368 КК України при умові його самостійного виконання.

Щодо додаткового покарання.
Санкція частини 1 статті 368 КК України передбачає застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком до трьох років.
З урахуванням обставин злочину, посади на якій перебував обвинувачений на момент вчинення злочину, суд дійшов висновку про необхідність застосування додаткового покарання до обвинуваченого у вигляді позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 роки. 

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. 
Запобіжний захід щодо обвинуваченого у вигляді особистого зобов`язання припинив свою дію, інший запобіжний захід судом не обирався.
Відповідно до вимог ст.100 КПК України суд вирішує долю речових доказів здобутих в ході досудового розслідування кримінального провадження:
Долучені до кримінального провадження матеріали у вигляді письмових доказів та дисків з аудіо, відеозаписами слід залишити у кримінальному провадженні;
Мобільний телефон марки Redmi Note 10S, model M2101K7BNY imei 1 НОМЕР_5 . Imei 2 НОМЕР_13 з наявною сім картою мобільного оператора № НОМЕР_3 повернути ОСОБА_4 (т.3 а.с.130), арешт накладений на нього ухвалою слідчого судді від 19.06.2024 року у справі № 686/15046/24 скасувати.
З обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення експертизи в сумі 5300,96 грн. (том.2 а.с.119).
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376, 129 КПК України, 
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.368 та ч.2 ст.361-2 КК України та призначити йому покарання:
за ч.1 ст.368 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн. (тридцять чотири тисячі) з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, строком на два роки;
за ч.2 ст.361-2 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
На підставі ч.1, 3 ст.70 КК України з застосуванням ч.3 ст.72 КК України визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 2 роки та штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00(тридцять чотири тисячі) грн., який виконувати самостійно.
До основного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч.3 ст.70 КК України приєднати додаткове покарання -позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах, строком на два роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладенні на нього обов`язки. 
У відповідності до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: 
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:
Мобільний телефон марки Redmi Note 10S, model M2101K7BNY imei 1 НОМЕР_5 . Imei 2 НОМЕР_13 з наявною сім картою мобільного оператора № НОМЕР_3 повернути ОСОБА_4 , арешт накладений на нього ухвалою слідчого судді від 19.06.2024 року у справі № 686/15046/24 скасувати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 5300,96 грн.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя Хмельницького міськрайонного суду 
Хмельницької області ОСОБА_1