ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.09.2026 Справа № 914/2203/26 
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТС Київ», м. Київ,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙТІ ХАУЗ», м. Львів,
про стягнення 171'415,87 грн заборгованості. 
Суддя Б. Яворський. 

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.
Справу розглянуто без судового засідання та виклику сторін.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТС Київ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙТІ ХАУЗ» про стягнення 171'415,87 грн заборгованості за договором оренди №25112025 від 25.11.2025, з яких: 155832,61 основний борг та 15583,26 грн штраф.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 14.07.2026 позовну заяву передано на розгляд судді Б. Яворському.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.07.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. Суд встановив строк для реалізації учасниками справи процесуальних прав, а також повідомив сторін, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати у строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Ухвала про відкриття провадження у справі та прийняття справи до розгляду була надіслана сторонам засобами електронного зв`язку і отримана відповідачем 20.07.2026 о 20:30, докази про що знаходяться в матеріалах справи.
07.09.2026 позивач подав суду заяву про те, що заборгованість не сплачена, позивач підтримує позов.
Аргументи позивача.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди №25112025 від 25.11.2025 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за оренду майна, згідно акта приймання-передачі №684 від 25.11.2025. За неналежне виконання договірних зобов`язань позивачем на підставі умов договору нараховано 15583,26 грн штрафу, який просить суд стягнути з відповідача. 
Аргументи відповідача.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, з заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався. 
Стаття 114 ГПК України визначає, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Суд розглядає справи у порядку спрощеного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.248 ГПК України).
Згідно ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За ч.2 та ч.8 ст.252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх пояснення. Судові дебати не проводяться. 
З моменту відкриття провадження у справі минуло більше 30 днів, відповідач повідомлявся про наявність даного спору, однак відзиву на позовну заяву не подав. Зважаючи на це, суд розглянув справу за наявними матеріалами.
ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
25 листопада 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ТС Київ» (орендодавець) та Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙТІ ХАУЗ» (орендар) укладено договір оренди №25112025, відповідно до умов якого орендодавець передає орендареві за плату на певний строк у користування майно (надалі - «об`єкт оренди») для здійснення господарської діяльності. У користування передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).
Місце використання об`єкту оренди (адреса): згідно акту приймання-передачі (специфікації) (п. 1.3 договору).
Пунктом 1.4 договору передбачено, що ціна, строк оренди, відновлювальна вартість та перелік майна, що передається в оренду, визначається у специфікаціях та/або актах приймання-передачі майна, що є невід`ємними частинами цього договору.
Згідно з п. 2.1 договору орендар вступає в строкове платне користування об`єктом оренди з дати підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта оренди, за яким об`єкт оренди передається у користування орендарю (надалі - «акт прийняття в оренду»).
Орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (пп. 4.3.1 п. 4.3 договору).
Умовами п. 5.1 договору сторони погодили, що за користування об`єктом оренди орендар зобов`язаний сплачувати орендодавцю орендну плату з моменту передачі майна в оренду до моменту його повернення орендодавцеві. Розрахунки здійснюються наступним чином: перший платіж - на умовах 100% передплати суми оренди за розрахунковий період, наступні платежі - на умовах 100% передплати суми оренди за розрахунковий період, що здійснюються не пізніше, як за 5 днів до початку розрахункового періоду. Розрахунковий період дорівнює 30 календарних днів. Розмір орендної плати, в т.ч. ПДВ, визначається у специфікаціях та/або актах прийняття в оренду (п. 5.2 договору).
Умовами п. 6.1 договору передбачено, що цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін.
Договір укладено на невизначений строк. Строк кожної окремої оренди визначається у специфікаціях та/або актах приймання-передачі об`єкта оренди. У будь-якому випадку договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 6.2 договору).
Відповідно до п. 7.2 договору за порушення п. 5.1 договору орендар сплачує орендодавцю штраф у розмірі 10% від суми заборгованості. Нарахування штрафних санкцій здійснюється сторонами протягом 1 (одного) року (п. 7.3 договору).
Відповідно до п.п. 8.5-8.7 договору обмін документами, листами, повідомленнями може здійснюватися за допомогою засобів Інтернету (електронна пошта) та шляхом направлення факсимільних повідомлень. Такі повідомлення сторони визнають доказом у судовому процесі. Сторони погоджують можливість оформлювати первинні документи бухгалтерського обліку (накладні, акти та інші) в електронному вигляді з накладенням електронних підписів (УЕП/КЕП).
На підставі ч. 3 ст. 207 Цивільного кодексу України сторони домовились, що орендодавець може використовувати аналоги власноручних підписів уповноважених осіб (факсиміле), з їх нанесенням за допомогою засобів механічного копіювання за зразками відповідних аналогів, як зазначено нижче: Зразок аналогу власноручного підпису (факсимільне відтворення за допомогою засобів механічного копіювання - факсиміле) директора ТОВ «ТС КИЇВ» - Андросович Наталії Миколаївни.
Позивач зазначає, що на виконання умов укладеного договору між сторонами підписано акт приймання-передачі №684 від 25.11.2025, згідно з яким орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду майно на загальну суму 495572 грн з ПДВ., згідно погодженого переліку, кількості та вартості. Загальна вартість оренди обладнання за добу становить 833,33 грн з ПДВ; строк оренди 30 діб; гарантійний платіж за оренду майна - 25000,00 грн; дата початку оренди - 04.12.2025; момент закінчення строку оренди - 02.01.2026. Первинні документи підписані сторонами без зауважень, проте відповідач свої зобов`язання не виконав, в результаті чого з 04.12.2025 по 08.07.2026 включно (217 діб) у останнього виникла заборгованість перед позивачем, яка з урахуванням здійснення часткової оплати у розмірі 25000,00 грн, становить 155832,61 грн, на яку, відповідно до п. 7.2 договору, позивачем було нараховано 10% штрафу (15583,26 грн), який теж просить стягнути з відповідача.
ОЦІНКА СУДУ.
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору оренди №25112025 від 25.11.2025. Доказів розірвання договору чи визнання його недійсним матеріали справи не містять.
Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). 
За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. 
Згідно з ч. 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
За статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем належним чином та в повному обсязі були виконані зобов`язання щодо надання в оренду майна, водночас відповідачем не виконано зобов`язання за договором щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 155832,61 грн.
Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу за порушення строку оплати.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Відповідно до частин 1-3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України).
Відповідно до п. 7.2 договору за порушення п. 5.1 договору орендар сплачує орендодавцю штраф у розмірі 10% від суми заборгованості. Доказів наявності обставин зазначених у ст.617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не подано.
Перевіривши розрахунок штрафу суд встановив, що такий нарахований позивачем правильно, тому до стягнення з відповідача підлягає 15583,26 грн штрафу. 
Оскільки відповідач доводів позивача не спростував, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
СУДОВІ ВИТРАТИ
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, згідно з ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Як вбачається із матеріалів справи позовна заява подана через систему «Електронний суд», відтак, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» судовий збір становить 2662,40 грн., який відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає відшкодуванню з відповідача. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 46, 73-80, 123, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙТІ ХАУЗ» (79033, м. Львів, вул. Шевченка Т., буд. 62; ідентифікаційний код 44835655) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТС КИЇВ" (08205, Київська область, Бучанський район, м.Ірпінь, вул. Київська, буд. 53, офіс 1032; ідентифікаційний код 44978512) 155832,61 грн. заборгованості по орендній платі, 15583,26 грн. штрафу та 2662,40 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Яворський Б.І.