Справа № 192/847/26 
Провадження № 2/192/1172/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

15 липня 2026 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,
за участю секретаря судового засідання – Чернишкіної А. В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в с-щі Солоне Дніпровського (колишній Солонянського) району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

30 березня 2026 року до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором№45515838 від 18 жовтня 2025 року та №6785487 від 30 вересня 2025 року в розмірі 24 915 гривень 08 копійок. 
На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між сторонами 18 жовтня 2025 року в електронній формі було укладено Договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №45515838  про надання кредиту (далі – кредитний договір № 1). На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 12 000 гривень 00 копійок з комісією за надання кредиту на строк 26 днів. Процентна ставка становить 0,384 % в день (фіксована ставка), та комісія – 16 % від суми кредиту. Кредит надано на засадах строковості, поворотності, платності, який відповідач зобов`язалася повернути, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. 
Також 30 вересня 2025 року між сторонами в електронній формі було укладено Договір кредитної лінії № 6785487 (далі – кредитний договір № 2). На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 1 000 гривень 00 копійок з комісією за надання кредиту на строк 360 днів. Процентна ставка становить 0,95 % в день (фіксована ставка), та комісія – 17,25 % від суми кредиту. Кредит надано на засадах строковості, поворотності, платності, який відповідач зобов`язалася повернути, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. 
Позивач зазначає, що свої зобов`язання за кредитними договорами виконав, надав відповідачу кредити у розмірі 12 000 гривень 00 копійок та 1 000 гривень 00 копійок, проте відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав.
У зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором № 1 в загальній сумі 20 878 гривень 08 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 12 000 гривень 00 копійок; заборгованості за відсотками – 1 198 гривень 08 копійок; заборгованості за комісією – 1 920 гривень 00 копійок; заборгованості за відсотками нарахованими за понадстрокове користування кредитом – 5 760 гривень 00 копійок. 
За кредитним договором № 2 утворилась заборгованість в загальній сумі 4 037 гривень 08 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 1 000 гривень 00 копійок; заборгованості за відсотками – 846 гривень 50 копійок; заборгованості за комісією – 172 гривні 50 копійок; заборгованість за неустойкою – 2 000 гривень 00 копійок. 
Враховуючи викладене, з посиланням на ст.ст. 525, 526, 530, 610, 1049 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача вищевказану заборгованість.
Представник позивача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.4). 
Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання. Причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не надав. 
Ухвалою від 15 липня 2026 року постановлено здійснювати розгляд справи в порядку заочного провадження. 
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки справа у відповідність до ст. 19 ЦПК України є малозначною.
Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 30 вересня 2025 року між сторонами було укладено Договір №6785487 про надання кредиту в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» через особистий кабінет позичальника на сайті кредитора (а.с.24-31).
Також судом встановлено, що 18 жовтня 2025 року між сторонами було укладено Договір №45515838 про надання кредиту в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію через особистий кабінет позичальника на сайті кредитора (а.с.12-19).
Частиною ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» задекларовано термін «Електронний підпис одноразовим ідентифікатором», де Електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор – алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Комбінацію літер та цифр, що розташовуються в нижньому правому кутку договору являє собою електронний підпис одноразовим ідентифікатором. 
Крім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Суд вважає, що укладення Договорів в електронній формі між сторонами підтверджується Візуальною формою послідовності дій Клієнта та комбінацію літер та цифр, що розташовані в нижньому правому кутку Договору та являють собою електронний підпис відповідача (а.с.19,31). Отже Договори були укладені в електронній формі, а кожний примірник електронного документа з накладеним на нього електронним підписом, є оригіналом такого документа.
Відповідно до розділу 2 Договору № 45515838, кредитодавець (позивач) надає позичальнику кредит у розмірі 1 000 гривень 00 копійок з комісією за надання кредиту на строк 360 днів. Процентна ставка становить 0,95 % в день (фіксована ставка), та комісія – 17,25 % від суми кредиту. Кредит надано на засадах строковості, поворотності, платності, який відповідач зобов`язалася повернути, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит.
Відповідно до умов Договору кредитної лінії № 6785487відповідач отримав кредит у розмірі 1 000 гривень 00 копійок з комісією за надання кредиту на строк 360 днів. Процентна ставка становить 0,95 % в день (фіксована ставка), та комісія – 17,25 % від суми кредиту. Кредит надано на засадах строковості, поворотності, платності, який відповідач зобов`язалася повернути, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит. 
Судом встановлено, що факт перерахування грошових коштів відповідачу в розмірі 1 000 гривень 00 копійок підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» (а.с.78).
Факт перерахування грошових коштів відповідачу в розмірі 12 000 гривень 00 копійок підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» (а.с.79).
Докази про погашення отриманого розміру кредитних коштів відповідач суду не надав. Тому вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12 000 гривень та 1 000 гривень підлягають задоволенню. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
З досліджених матеріалів справи з`ясовано, що відповідач свої зобов`язання за укладеними кредитними договорами належним чином не виконав, щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів не здійснював. 
Частинами 1, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що відповідач, порушивши зобов`язання по умовах договору, має заборгованість перед позивачем за кредитними договорами в частині сплати відсотків та комісії, яка жодними належними та допустимими доказами не спростована відповідачем.
Статтею 11 Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Згідно ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Тому суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню також 1 920 гривень 00 копійок комісія за надання кредиту згідно договору № 45515838, та 172 гривні 50 копійок комісія згідно договору № 6785487,оскільки умовами кредитних договорів передбачено сплату на користь кредитора комісії за видачу кредиту, а умови про нарахування комісії кредитодавця, пов`язані з наданням кредиту, не суперечать нормам Закону України «Про споживче кредитування», які існували на час укладання спірного договору. 
Однак вимога про стягнення неустойки в розмірі 2 000 гривень 00 копійокзадоволенню не підлягає, оскільки відповідно до п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Суд зазначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23) вказав, що з аналізу положень пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Оскільки станом на дату нарахування штрафних санкцій, як і на дату укладання кредитного договору № 6785487 від 30 вересня 2025 року, було введено воєнний стан на всій території України, тому нарахування неустойки в розмірі 2 000 гривень 00 копійокє не обґрунтованим, і цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
З вказаних підстав не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 5 760 гривень 00 копійок заборгованості за відсотками на понадстрокове користування кредитними коштами згідно договору № 45515838, оскільки фактично такі кошти є неустойкою. 
Стосовно стягнення судових витрат на сплату судового збору та витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.
Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з підготовкою позовної заяви до суду, надано Договір про надання правничої допомоги № 20-08/25 від 20 серпня 2025 року, укладений між Адвокатом Ткаченко Ю. О. та позивачем (а.с.35-37), актом приймання передачі (а.с.38,39).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4 500 гривень 00 копійок, а позиція суду відповідає позиції ВС, яка викладена в постанові від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22, згідно якої Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним під час звернення з позовом до суду.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальність «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова. Буд. 31/33, код в ЄДРЮОФОПГФ - 398619248) до  ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитними договорами, – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальність «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова. Буд. 31/33, код в ЄДРЮОФОПГФ - 398619248) заборгованість за Договором про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 45515838 від 18 жовтня 2025 року розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 копійок; 1 198 (одна тисяча сто дев`яносто вісім) ) гривень 08 копійок – заборгованість за відсотками; 1 920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) гривень 00 копійок - комісія, а всього – 15 118 (п`ятнадцять тисяч сто вісімнадцять) гривень 08 копійок, відмовивши в задоволенні решти позову. 

Стягнути з ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальність «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова. Буд. 31/33, код в ЄДРЮОФОПГФ - 398619248)  заборгованість за Договором кредитної лінії № 6785487 від 30 вересня 2025 року розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок; 864 (вісімсот шістдесят чотири) гривні 50 копійок – заборгованість за відсотками; 172 (сто сімдесят дві) гривні 50 копійок - комісія, а всього – 2 037 (дві тисячі тридцять сім) гривень 00 копійок, відмовивши в задоволенні решти позову. 

Стягнути з ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальність «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова. Буд. 31/33, код в ЄДРЮОФОПГФ - 398619248) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок. 

Стягнути з ОСОБА_1  ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальність «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова. Буд. 31/33, код в ЄДРЮОФОПГФ - 398619248) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складене 15 липня 2026 року. 

Суддя Н. О. Щербина