Справа № 529/498/26
Провадження № 2/529/520/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

21 липня 2026 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Петренко Л.Є.
за участю секретаря – Звягольської В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

встановив:
Представник позивача ТОВ "Єврокредит" 08.05.2026 звернувся до Диканського районного суду Полтавської області з позовною заявою, яка сформована в системі «Електронний суд» та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати.
В обгрунтування позову представник позивача вказує, що 23.04.2019 між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний Договір № 44-207-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами) приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (індивідуальна частина) (далі Кредитний договір), який складається з публічної частини договору, яким є Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua, та індивідуальної частини договору, якою є вказаний Кредитний договір. Строк дії вказаного договору до 22.04.2020, кредитні кошти надані ОСОБА_1 на споживчі цілі шляхом видачі грошових коштів з каси банку готівкою.
03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом №GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» був укладений договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Новий кредитор ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набув право вимоги до боржників за основними договорами, серед яких і право вимоги до відповідача як боржника за вказаним вище кредитним договором. 
27.12.2024 ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» уклало з ТОВ «ФК Єврокредит» договір №1/12 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК Єврокредит» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за основними договорами.
Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК «Єврокредит» перейшло і право вимоги до відповідача як боржника за кредитним договором № № 13-44-207-850-2-19-Г від 23.04.2019.
У свою чергу ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», ТОВ «ФК Єврокредит» не здійснювали жодних додаткових нарахувань та умов кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало.
Свої зобов`язання перед первісним позикодавцем та перед його правонаступниками за кредитним договором в частині повернення кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідач не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 14 828 грн. 26 коп., яка складається із заборгованості за кредитом – 8 005 грн. 74 коп., заборгованості по сплаті відсотків – 445 грн. 04 коп., заборгованості по сплаті комісії – 6 377 грн. 48 коп., яку представник позивача і просить суд стягнути, а також понесені судові витрати.
25.05.2026 суддею Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі, визначено розгляд такої за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача ТОВ «ФК «Єврокредит» у позовній заяві вказав про розгляд справи у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду повернуто конверти із судовими повістками на 23.06.2026 та на 21.07.2026, які надсилалися ОСОБА_1 рекомендованим листом, за зареєстрованою адресою його проживання, з відміткою "адресат відсутній".
Відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
З огляду на норми ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається повідомлений належним чином про розгляд справи.
За таких обставин, судом відповідно до положень норм ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
23.04.2019 ОСОБА_1 підписано заяву №173806 на отримання кредиту на споживчі цілі у АТ «Мегабанк» (а.с. 46). 
23.04.2019 між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний Договір № 44-207-850-2-19-Г (з ануїтетними платежами), який є договором приєднання до правил обслуговування клієнтів в АТ «Мегабанк» ( а.с. 43).
Кредит надається на строк з 23.04.2019 до 22.04.2020 – п. 2.2 Договору.
Згідно умов договору АТ «Мегабанк» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 10 497,93 грн, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 15%.
Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Кредитодавець надав Позичальнику кредитні кошти (далі Кредит), в сумі та на умовах визначених Договором, які Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі згідно з додатками до цього Договору.
Відповідно до п. 2.8 договору розмір комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в у % від суми кредиту сплачується щомісячно не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, розмір такої комісійної винагороди – 3,15 %. 
За умовами п. 7.1 Кредитного договору, він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 22.04.2023, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань за ним.
Окрім кредитного договору відповідачем ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту «Споживчий кредит готівкою» та відповідний графік платежів за кредитним договором (а.с. 45).
АТ «Мегабанк» виконало свої договірні зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 та надало кредитні кошти в розмірі 10 497,93 грн останньому, які йому надані готівкою, що підтверджується відповідною копією квитанції № TR.1975958.2261.46 від 23.04.2019 (а.с.51)
В свою чергу, як вбачається з виписки по особовому рахунку відповідач ОСОБА_1 свої кредитні зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати нарахованих відсотків виконав частково, періодично вносив кошти, однак така сплата була не регулярною, внаслідок чого утворилась заборгованість за основною сумою боргу в сумі 8 005 грн. 74 коп., нарахованих відсотках – 445 грн. 04 коп., нарахованій та несплаченій комісії – 6 377 грн. 48 коп. Загальна сума заборгованості 14 828 грн. 26 коп. (а.с. 32-41).
Положеннями ч.1ст.207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Згідно ч. 1ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За правилами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У відповідності до ч.1ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Відповідно до частини 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, згідно положень ст. 1046 цього Кодексу, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1ст. 509 ЦК України).
Відповідно до ч. 1ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Як вбачається з виписок по особовому рахунку відповідача та довідки розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість за кредитним договором № № 44-207-850-2-19-Г від 23.04.2019, первісним кредитором нарахована заборгованість за основною сумою боргу в сумі 8 005 грн. 74 коп., нарахованих відсотках – 445 грн. 04 коп., нарахованій та несплаченій комісії – 6 377 грн. 48 коп. Загальна сума заборгованості 14 828 грн. 26 коп. 
Що стосується заборгованості з комісії (комісійної винагороди) за обслуговування кредитної заборгованості суд зазначає наступне. 
Як зі змісту кредитного договору № 44-207-850-2-19-Г укладеного 23.04.2019 між АТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 , передбачена сплата 3,15 % комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості. 
Заборгованість відповідача ОСОБА_1 за вказаною комісією становить 6 377 грн. 48 коп
Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом у постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язанні з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Також, відповідно заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, комісія була встановлена банком за обслуговування кредитної заборгованості, тобто комісія є платою за послуги, що супроводжує кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними. Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 19.08.2020 року у справі № 641/11984/15-ц.
Окрім того, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) суд зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 36 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
З урахуванням зазначеного, умова кредитного договору щодо оплати відповідачем комісії не породжує правових наслідків через її нікчемність, а тому в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 6 377 грн. 48 коп. стягненню не підлягають. 
Разом з тим, як вбачається з виписки/особовому рахунку з 30.08.2019 відповідачем ОСОБА_1 вносились кошти на погашення комісії з обслуговування заборгованості (комісійної винагороди) в загальній сумі 661 грн. 36 коп. (а.с.42 зворот).
Оскільки умова кредитного договору щодо оплати відповідачем комісії за обслуговування є нікчемною, сплачену ОСОБА_1 суму на погашення такої в сумі 661 грн. 36 коп. слід зарахувати на погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків. 
Отже, враховуючи вище викладене реальна заборгованість ОСОБА_1 становить:
- 14 828 грн. 26 коп. (загальна заборгованість) – 6 377 грн. 48 коп. (заборгованість за комісією) = 8 450 грн. 78 коп.;
- 8 450 грн. 78 коп. – 661 грн. 36 коп.(внесені платежі за комісією) = 7 789 грн. 42 коп.
Щодо відступлення права вимоги суд зазначає наступне.
03 вересня 2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між АТ «Мегабанк» та ТОВ « Фінансова компанія « Мустанг фінанс » (новий кредитор) укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги ( а.с. 14-18 ).
Як вбачається з витягу з Додатку № 1 до Договору GL1N426240 про відступлення прав вимоги, до ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» перейшло право вимоги і за кредитним договором № 44-207-850-2-19-Г, боржник ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором становить 14 828 грн. 26 коп., яка складається з основного боргу в сумі 8 005 грн. 74 коп., відсотків 445 грн. 04 коп., комісії 6 377 грн. 48 коп.(а.с.42).
27 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Мустанг фінанс » уклало з ТОВ «ФК Єврокредит » (Новий кредитор) Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги ( а.с. 12-13).
Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «Єврокредит» від ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 44-207-850-2-19-Г, загальна заборгованість за таким становить 14 828 грн. 26 коп.. яка складається з основного боргу в сумі 8 005 грн. 74 коп., відсотків 445 грн. 04 коп., комісії 6 377 грн. 48 коп. (а.с.31).
Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ « ФК «Мустанг фінанс», а в подальшому ТОВ «ФК Єврокредит», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Мегабанк». 
У свою чергу, ні ТОВ «ФК «Мустанг фінанси », ні ТОВ «ФК Єврокредит » не здійснювало жодних додаткових нарахувань.
Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема і в наслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, ТОВ «ФК «Єврокредит» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .
Отже, враховуючи ту обставину, що в порушення умов договору № 44-207-850-2-19-Г від 23.04.2019 взяті на себе зобов`язання відповідач ОСОБА_1 частково не виконав, реальна заборгованість за яким становить 7 789 грн 42 коп. та складається із самої заборгованості за тілом кредиту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.
Позивач просить стягнути на його користь з відповідача понесені ним судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 2 662 грн. 40 коп., а також витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 200 грн.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог.
Так, позовні вимоги позивача ТОВ «ФК «Єврокредит» підлягають задоволенню на 52,53 %. Відтак, виходячи з загального розміру вартості правничої допомоги заявленої стороною позивача, сума що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача становить 5 883 грн. 46 коп.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.
До того ж у додатковій постанові КГС ВС від 30.08.2023 № 911/3586/21 Верховний Суд зазначає, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності справи, юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, однак сторони участі в розгляд справи не приймали, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію співрозмірності витрат на правничу допомогу з розміром задоволених позовних вимог, а також враховуючи те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені витрати на професійну правничу допомогу, дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення витрат на правничу професійну допомогу, яка заявлена до відшкодування представником позивача до 2 000 грн., які є співмірними з розміром задоволених позовних вимог.
Крім того, з відповідача ОСОБА_1 у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі пропорційно задоволених позовних вимог, а саме 1 398 грн. 56 коп.
Керуючись статтями 76-81, 141, 258-259, 264-265, 354-355 ЦПК України, суд,

ухвалив:
Частково задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Єврокредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Єврокредит» ідентифікаційний код юридичної особи 40932411, заборгованість за кредитним договором № 44-207-850-2-19-Г від 23.04.2019 в сумі 7 789 (сім тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) грн. 42 коп., а також понесені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, які складається зі сплаченого судового збору в сумі 1 398 грн. 56 коп., та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000 грн, а всього 11 187 (одинадцять тисяч сто вісімдесят сім) грн 98 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, а саме безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуюча Л.Є. Петренко