ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1668/26 Справа № 171/778/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мигалевич В. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 липня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконфенренції за участю:
секретаря судового засідання   Черняєвої С.П.,
захисника особи, яку притягнуто до
адміністративної відповідальності,  Яковченка В.І.,
апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто 665,60 грн., 

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2026 року встановлено, що 15.03.2026 року о 17-40 год. в м. Апостолове, вул. Темерязєва, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом скутер "Viper", з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці). Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння в медичному закладі та за допомогою алкотестера Драгер, у втановленому законом порядку відмовився. Правопорушення зафіксовано на БК 799004, чим порушив п. 2.5. ПДР - відмова особи, яка керує ТЗ від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2026 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1ст.130 КУпАП, вважаючи її незаконною та необґрунтованою, із закриттям провадження по справі.
Вважає, що судом було не правильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.
ОСОБА_1 стверджує, що алкоголь не вживав, транспортним засобом у стані сп`яніння не керував. Звертає увагу суду, що від проходження процедури медичного огляду не відмовлявся, оскільки проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі йому пропоновано не було, що є порушенням встановленого порядку проходження огляду на стан сп`яніння.
Вважає, що сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Складений акт огляду на стан сп`яніння та направлення є неналежними доказами, які не доводять його вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, та суд не повинен був брати їх до уваги, оскільки його огляд на стан сп`яніння фактично проведено не було.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник Яковченко В.І. який діє в інтересах ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав наведених в ній. Не заперечував проти розгляду справи за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 .

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення захисника, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскарженій постанові судді суду 1-ї інстанції зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння в медичному закладі та за допомогою алкотестера Драгер, у втановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як на докази вини ОСОБА_1 суддя послався на дані, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направлення на огляд водія ТЗ з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; довідкою інспектора СРПП ВП № 10 КРУП РУП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно з якою ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане ДАІ МВС -УВС від 28.06.1996 року; рапортом поліцейського; відеозаписом з БК поліцейського на якому підтверджуються обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння; та іншими матеріалами справи.
Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.
Таким чином, доказуванню підлягають всі обставини, які є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного сп`яніння.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Протокол про адміністративне правопорушення за приписами ст.251 КУпАП є одним з джерел доказів. Він відповідно до ст.256 КУпАП між іншим містить в собі відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.
Проте, викладені в ньому фактичні дані потребують підтвердження іншими доказами.
В матеріалах справи міститься рапорт поліцейського Д. Раца від 15.03.2026 р., у якому викладені такі самі обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, що і в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному цією же особою (а.с.5). Тобто, фактично цей рапорт дублює протокол про адміністративне правопорушення.
З переглянутого відеозапису, доданого до матеріалів справи, вбачається, що  ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом скутер "Viper", був зупинений працівниками поліції. Під час спілкування з ОСОБА_2 працівником поліції зазначено, що у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. На вимогу працівника поліції на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів  ОСОБА_2 відповів відмовою. 
Разом з тим, з цього ж відеозапису (починаючи з 17:41:24) вбачається, що після того, як ОСОБА_2 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, поліцейський взагалі не запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. Відеозапис було перервано для складання адмінматеріалів.
Таким чином, вказаний відеозапис свідчить про те, що поліцейським не було додержано встановленого законом порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, що тягне недійсність такого огляду. Що в свою чергу тягне відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП. 
В матеріалах справи наявне направлення ОСОБА_2 на проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі від 15.03.2026 р., оформлене працівником поліції об 17 год 45 хв ( а.с.4).
Проте, це направлення не містить даних про вручення його ОСОБА_2 , та як зазначено вище, даними відеозапису не зафіксовано як вимога ОСОБА_2 пройти огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я, так і складання вказаного направлення.
Апеляційний суд також відкидає як доказ вини ОСОБА_2 акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, оскільки він не свідчить про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Отже, оскільки під час розгляду справи в апеляційному суді? встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість  ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні, а згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанова судді суду 1-ї інстанції – скасуванню, а провадження у справі про притягнення  ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП – закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати та закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу та події правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин