СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2026 року м. Суми Справа № 480/3348/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідачів: 1. Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області; 2. Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області; про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Суть спору, позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Перший відповідач неправильно застосував норму законодавства, яка стосується визначення віку, з якого позивач має право на пенсію на пільгових умовах. Тому перший відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення першого відповідача від 16.04.2025 про відмову позивачу в призначенні пенсії; зобов`язати другого відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за спиком № 1 з 08.04.2025 на підставі п. ''а'' ст.13 Закону ''Про пенсійне забезпечення'' від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (надалі - Закон № 1788-ХІІ), яка діяла до ухвалення Закону від 02.05.2015 № 213-VIII.
Судом було відкрито провадження у справі 29.04.2025.
Перший відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що спірне рішення прийнято правоміорно, оскільки позивач не дотримався всіх умов для призначення пільгової пенсії за віком за списком № 1, як те вимагає Закон України ''Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування'' від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV).
Другий відповідач про відкриття провадження у справі повідомлений належним чином, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Тому суд на підставі ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України вирішує справу за наявними матеріалами.
Обставини, встановлені судом.
Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся із заявою від 08.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за cписком № 1. Вказаний факт не спростовується сторонами.
За результатами розгляду заяви позивача першим відповідачем прийнято рішення від 16.04.2025 № 184250007098 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за cписком № 1. У рішенні зазначено: вік позивача на момент звернення - 51 рік 3 місяці 19 днів; страховий стаж особи становить 31 р. 3 м. 27 дн., стаж з урахуванням кратності за списком № 1 - 36 р. 3 м. 27 дн.; стаж роботи за списком № 1 - 5 р. 10 м. 29 дн.
Спірним питанням у справі є правильність застосування першим відповідачем одного з двох законів, які визначають різні умови для призначення пільгової пенсії.

Висновки суду та їх мотиви.
По-перше, щодо умов для призначення пільгової пенсії. 
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності не менше 32 років страхового стажу.
Пунктом 1 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз.1 ч.1 ст.26 цього Закону: жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Натомість ст.12 Закону № 1788-XII встановлено право виходу на пенсію за віком для жінок - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Згідно з пунктом "а" ст.13 Закону № 1788-XII в редакції від 09.12.2012, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад іпоказників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.
Законом про внесення змін № 213-VIII, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом "а" ст.13 Закону № 1788-XII вік набуття жінками права на пенсію на пільгових умовах за списком № 1 з 45 років до 50 років.
Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані неконституційними положення ст.13, ч.2 ст.14 та пункти "б" - "г" ст.54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення). 
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини цього рішення застосуванню підлягають вказані норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII. 
У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон № 1788-XII в редакції від 09.12.2012, з урахуванням рішення Конституційного Суду, а саме норма п."а" ст.13 якого встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 для жінок після досягнення 45 років (за наявності 15 років загального та 7,5 років пільгового стажу роботи) та право на таку пенсію зі зменшенням 55 річного пенсійного віку на 1 рік 4 місяці за кожен рік роботи за списком № 1, у разі якщо стаж роботи за списком складає не менше половини від передбаченого законом, а страховий стаж не менше 15 років.
В той же час, діючі на час виникнення спірних правовідносин норми ч.1 ст.26 та п.1 ч.2 ст.114 Закону № 1058-IV, встановлювали право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 для жінок після досягнення 50 років (за наявності загального 20 р., та пільгового стажу роботи 7,5 р.) та право на пенсію зі зменшенням 60 річного пенсійного віку на 1 рік 4 місяці за кожен рік роботи за списком № 1, у разі якщо стаж роботи за списком складає не менше половини від передбаченого законом, за наявності 32 років страхового стажу.
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами статей 12, 13 Закону № 1788-XII та Закону № 1058-IV (ст.26 та п.1 ч.2 ст.114).
Суд звертає увагу, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати найбільш сприятливий підхід для особи.
Отже, при прийнятті рішення щодо визначення права позивача на пенсію за віком списком № 1 застосуванню підлягають норми Закону № 1788-XII в редакції Закону від 09.12.2012, а не норми Закону № 1058-IV. 
По-друге, щодо ефективного способу захисту права.
Відповідач, приймаючи спірне рішення, неправомірно застосував норми Закону № 1058-IV в редакції від 09.12.2012, а не норми Закону № 1788-XII.
Тому спірне рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно не відповідає критеріям правомірності, встановленим нормою ч.2 ст.2 КАС України.
Позивач, окрім іншого, просить суд зобов`язати другого відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за спиком № 1 з 08.04.2025 на підставі п. ''а'' ст.13 Закону ''Про пенсійне забезпечення'' від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (надалі - Закон № 1788-ХІІ), яка діяла до ухвалення Закону від 02.05.2015 № 213-VIII.
В силу п.1 ч.1 ст.45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, або з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. 
Тому позивач має право на пенсію на пільгових умовах за списком № 1 зі зменшенням 55 річного пенсійного віку з моменту реалізації права - звернення із заявою - 08.04.2025.
Згідно з абз.2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З урахуванням норми ч.2 ст.9 КАС України суд виходить за межі позовних вимог та зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом (щодо обов`язку відповідача застосувати норми Закону № 1788-ХІІ для визначення права позивача на пенсію).
Вимоги про зобов`язання відповідача відповідача призначити пенсію задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними. Суд звертає увагу, що перший відповідач з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, ще не приймав рішення, а суд не підміняє суб`єкта владних повноважень (суб`єкта виконавчої влади), на якого законом покладено обов`язки вирішення вказаного питання. Другий відповідач прав позивача не порушував, а тому вимоги до нього не підлягають задоволенню. Тому суд частково задовольняє позовні вимоги. В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Судові витрати.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, проте даний спір виник внаслідок протиправної поведінки першого відповідача та в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем інших судових витрат, окрім судового збору у сумі 1211,20 грн, то суд стягує такий збір з першого відповідача у повному обсязі.
Керуючись статтями 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 16.04.2025 № 184250007098. 

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ 20551088) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 08.04.2025 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ 20551088) за рахунок бюджетних асигнувань 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп. витрат судового збору.

6. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів  з дня складення повного рішення. 

7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   А.І. Сидорук