Справа № 307/2732/26	

Провадження № 3/307/746/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2026 року           м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бряник М.М., за участю захисника, адвоката Січка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_1 " ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 передбачене ч. 1 ст. 204-1 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №342446 від 28 червня 2026 року вбачається, що 28 червня 2026 року о 15 год. 25 хв. прикордонним нарядом "Контрольний Пост" на напрямку 254 прикордонного знаку в межах прикордонної смуги (територія Тячівського району Закарпатської області) на відстані 400 метрів до лінії державного кордону, було виявлено громадянина України ОСОБА_1 при спробі незаконного перетину державного кордону з України до Румунії поза пунктами пропуску через державний кордон, чим порушив вимоги ст. ст. 9, 12 Закону України "Про державний кордон України" від 04.11.1991 року, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 204-1 КУпАП.
16.07.2026 року захисник ОСОБА_1 , адвокат Січка Василь Васильович надіслав до суду клопотання про закриття провадження у справі. Посилається на те, що згідно посвідчення серії ДДА НОМЕР_1 , виданого ГУ ПФУ в Закарпатській області 19.03.2026 року ОСОБА_1 є законним представником (опікуном) дитини з інвалідністю ОСОБА_2 (номер особової справи 50000-59018401), внаслідок чого у громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , станом на 28 червня 2026 року була наявна діюча відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (як чоловіка, який виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років), що, зокрема, надає йому передачене Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N57 від 27 січня 1995 року законне право на перетин державного кордону, як особі, яка супроводжує дитину з інвалідністю віком до 18 років. Однак, 28 червня 2026 року під час здійснення традиційної недільної сімейної подорожі разом з дружиною та дітьми, в тому числі з дитиною з інвалідністю - донькою ОСОБА_3 з АДРЕСА_1 (місця своє постійної реєстрації та фактичного проживання) для оздоровчого відпочинку на солені озера до курортного смт. Солотвино на транспортному засобі марки «HYUNDAI SANTA FE» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить подружжю на праві спільної сумісної власності (свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 ) на одному з блокпостів був зупинений співробітниками правоохоронних органів, які вже в подальшому викликали співробітників прикордонного наряду та останні почали відносно всіх осіб чоловічої статі складати адміністративні матеріали щодо незаконного перетину останніми державного кордону. Зазначає, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 вчинив спробу незаконного перетину державного кордону.
У судовому засіданні захисник Січка В.В. просив справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку СМС повідомлення на номер мобільного телефону зазначий у заяві на отримання електронних повісток та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, в судове засідання не з`явився. 
Заслухавши пояснення захисника Січка В.В. та розглянувши дану справу вважаю, що у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, виходячи з наступного.
З протоколу про адміністративне правопорушення від 28 червня 2026 року вбачається, що ОСОБА_1 було виявлено на контрольному блок пості в межах 254 прикордонного знака.
З письмових пояснень інспектора прикордонної служби ОСОБА_4 вбачається, що 28.06.2026 о 15.25 виконуючи службові обов`язки в складі прикордонного наряду «Контрольний пост» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип В), на напрямку 254 прикордонного знаку, на околиці населеного пункту Тячів (територія Тячівського району Закарпатської області), в межах прикордонної смуги, на відстані близько 400 метрів до державного кордону, ним було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який здійснив спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон. Своїми діями даний громадянин порушив вимоги ст. ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-1 КУпАП. Додатковими факторами, що вказують на наявність в діях громадянина України ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є спрацювання декількох превентивних, потенційних та безсумнівних індикаторів загальнодержавного профілю ризиків N3 2010_01 У «Незаконне перетинання державного кордону військовозобов`язаними громадянами України, у тому числі з використанням автомобільної техніки» затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 26.12.2024 N1464-Al, a caмe: особа є громадянином України чоловічої статі віком 18-60 років; у особи знервована поведінка, намагається пришвидшити процедуру перевірки документів або навпаки її уникнути; особа надає нечіткі відповіді на запитання, плутанина у відповідях; особа не може підтвердити мету перебування у прикордонні, відсутні зворотні квитки, відсутнє бронювання на житло, не може вказати адресу місця запланованого перебування.
Разом з цим, з довідки старшого офіцера (оперуповноваженого) оперативно-розшукової групи (з місцем дислокації АДРЕСА_2 ) прикордонного оперативно-розшукового відділу головного оперативно-розшукового відділу ОСОБА_5 щодо проведення опитування 1-го громадянина України від 28.06.2026 року вбачається, що в ході проведення перевірочних заходів із громадянином України ОСОБА_1 стало відомо, що останній являється уродженцем Закарпатської області, на даний час офіційно непрацевлаштований, відповідно до ПКМУ N57 «Правила перетинання державного кордону громадянами України» законних підстав для виїзду за кордон немає. У зв`язку із небажанням проходити військову службу, скрутним матеріальним становищем, а також з метою покращення умов проживання та подальшого працевлаштування, останній вирішив залишити територію України та потрапити на територію Європейського Союзу, а саме до Чеської Республіки. Так, 28.06.2026 року останній зібрав усі необхідні речі, включаючи грошові кошти, паспортні документи та за допомогою рейсового транспортного засобу сполученням «Хуст-Тячів» вирушив в напрямку міста Тячів з метою втілення задуманого у реальність. Проте, під час слідування був виявлений співробітниками Держприкордонслужби України.
При цьому, ні з протоколу про адміністративне правопорушення, ні з письмових пояснень ОСОБА_4 , а ні з довідки щодо проведення опитування одного громадянина України не можливого встановити в який саме спосіб вказана особа здійснювала таку спробу та взагалі чи мала місце така спроба.
Аналізуючи в сукупності пояснення інспектора відділу прикордонної служби ОСОБА_4 , протокол про адміністративне правопорушення, слід констатувати, що з цих пояснень можливо встановити місце виявлення ОСОБА_1 , а саме місце розміщення контрольного посту "Контрольний пост", що на в`їзді в м.Тячів. Під час розгляду справи встановлено, що вказаний «Контрольний пост» розташований на автодорозі Н-09 міжрегіонального значення, що починається в м. Мукачів, проходить через місто Тячів та закінчується в м. Львів. Саме ж по собі, існування у ОСОБА_1 наміру незаконно перетнути кордон, які не визначені у часі та способі такого виїзду, не може свідчити про вчинення спроби перетину державного кордону вказаною особою.
Посадовою особою, яка складала протокол про вчинення ОСОБА_1 , адміністративного правопорушення, обставин щодо місця затримання вказаної особи, яке знаходиться на дорозі міжрегіонального значення не враховано, хоч такі як встановлено під час розгляду справи, були основними доводами наявності у ОСОБА_1 , умислу на спробу незаконного перетину кордону.
Водночас, суд зауважує, що ні фото чи відео фіксації факту вчинення правопорушення чи інших беззаперечних доказів, які б вказували на причетність та можливий умисел ОСОБА_1 , на перетин кордону в такий спосіб, яке ставиться йому у провину, до протоколу не додано.
Також, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено свідків вказаної події, крім того у справі відсутні відомості про речі і документи, які б свідчили про намір ОСОБА_1 , на незаконний перетин державного кордону.
Суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Сам факт виявлення ОСОБА_1 , прикордонним нарядом «Контрольний Пост» у контрольованому прикордонному районі не вказує беззаперечно на намір або спробу незаконно перетнути державний кордон поза пунктами пропуску.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97 №475/97-ВР визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 цього Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтями 251 та 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частиною 2 ст. 251 та ст. 252 КУпАП встановлено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст.204-1 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 204-1 КУпАП, полягає у перетинанні або спробі перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або за документами, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади. Відповідно до вимог Закону України «Про державний кордон України» перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
Оцінюючи протокол про адміністративне правопорушення ЗхРУ №342446 від 28.06.2026 року та долучені до нього матеріали справи, вважаю, що спроба перетину ОСОБА_1 , будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України, не доведена оскільки відсутні будь-які належні та допустимі докази, що свідчать про спробу перетину ним кордону. Будь-яких інших доказів, які б надавали можливість стверджувати про вчинення ОСОБА_1 , інкримінованого йому адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.
Згідно зі ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. За змістом цієї норми на особу не може бути покладений і обов`язок доводити свою невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі зазначив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
З контекстного аналізу зазначених вимог закону випливає, що висновки судді щодо оцінки доказів мають вказуватись у точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.
Суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю відповідно до вимог ст. ст. 252, 280 КУпАП.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 284 КУпАП постанова про закриття справи виноситься, зокрема, при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
З урахуванням наведених обставин, вважаю, що провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду на протязі десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку її оскарження.
Визначити дату та час складання повного тексту постанови о 15 год. 00 хв. 17 липня 2026 року.

Суддя М.М. Бряник