ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 серпня 2026 року м. Житомир справа № 240/15432/26
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати йому компенсації втрати частини доходу за час затримки виплати грошового забезпечення;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму несвоєчасно виплаченого грошового забезпечення 138 266,30 грн. за весь час затримки виплати - за період з 29.01.2020 року по 15.04.2026 року;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не виплаті йому рівноцінної грошової компенсації податку на доходи фізичних осіб, утриманого із грошового забезпечення нарахованого за період з 29.01.2020 року по 24.05.2021 року на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року у справі №240/12130/22;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому рівноцінну грошову компенсацію податку на доходи фізичних осіб утриманого із грошового забезпечення нарахованого за період з 29.01.2020 року по 24.05.2021 року на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 року у справі №240/12130/22.
Як зазначено в позові, Позивач проходив службу у Військову частину НОМЕР_1 . За період з 29.01.2020 року по 24.05.2021 року Відповідач в неповному обсязі нараховував та виплачував Позивачу грошове забезпечення, що стало підставою для звернення до суду. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 року у справі №240/12130/22 було зобов`язано Відповідача провести перерахунок та доплатити Позивачу відповідну частину грошового забезпечення. Така частина грошового забезпечення в сумі 138 266,30 грн. Позивачу виплачена 15.04.2026 року, але при донарахуванні та виплаті Позивачу не було нараховано компенсацію втрати частини доходу за час затримки виплати грошового забезпечення та не було виплачено рівноцінну грошову компенсацію податку на доходи фізичних осіб, утриманого із цієї частини грошового забезпечення. Таку бездіяльність Відповідача вважає протиправною.

Ухвалою суду від 24.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Представник Відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , направив до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. Відповідач підтверджує, що на виконання Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 року у справі №240/12130/22 Позивачу було нараховано і 15.04.2026 року виплачено 138 266,30 грн. Відповідач вважає, що відповідальність за затримку повного розрахунку відповідно до вимог статті 116 КЗпП України обмежена строком в 6 місяців, а тому поданий Позивачем в квітні 2026 року адвокатський запит не може слугувати підставою для виплати компенсації.
На думку представника Відповідача, виплата грошової компенсації податку здійснюється одночасно із виплатою рівноцінної грошової компенсації такого податку. 

Заявою від 28.05.2026 року представник Позивача долучив до справи додаткові письмові докази щодо сум виплаченої частини грошового забезпечення.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивач проходив військовому службу у Військовій частині НОМЕР_1 і згідно наказу Відповідача №96 від 24.05.2021 року з 24.05.2021року звільнений з військової служби.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 року у справі №240/12130/22 визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо розрахунку та виплати ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 24.05.2021 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні відпустки, одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з військової служби без урахування посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 № 294-IХ, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 № 1082-ІХ, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 з 29.01.2020 по 24.05.2021 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні відпустки, одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з військової служби з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 № 294-IХ, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 № 1082-ІХ, на відповідний тарифний коефіцієнт, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Відповідачем 15.04.2026 року на виконання вказаного судового рішення Позивачу було перераховано 179 566,62 грн. При нарахуванні було утримано відповідні суми військового збору та 32 321,99 грн. податку на доходи фізичних осіб.
Суть спору між сторонами в даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності у Позивача права на рівноцінну грошову компенсацію податку на доходи фізичних осіб, утриманого із частини грошового забезпечення нарахованого на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/12130/22.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав нарахування та виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, регулюються правовими нормами Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. № 44 (надалі - Порядок №44), в редакції що були чинні на день виникнення спору.

Суд враховує, що приписами правових норм Порядку №44 виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44, визначені умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями.
Відповідно до вимог п.4 цього Порядку виплата такої грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (п.5 цього ж Порядку).
Тобто, виплаті такої компенсації передує механізм нарахування та утримання такого податку з доходів вказаних осіб. 

Як вже зазначалося судом, Відповідачем 15.04.2026 року на виконання вказаного судового рішення Позивачу було перераховано 179 566,62 грн. При нарахуванні було утримано відповідні суми військового збору та 32 321,99 грн. податку на доходи фізичних осіб і виплачено 138266,30грн.
При нарахуванні та виплаті вказаної частини грошового забезпечення Відповідачем не була нарахована та не була виплачена Позивачу рівноцінна компенсації такого податку.
При визначенні способу судового захисту суд враховує особливий механізм нарахування та виплати такої компенсації.
Так, відповідно до пункту 5 Порядку №44 джерелом виплати грошової компенсації військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, у тому числі військовослужбовцям та особам рядового і начальницького складу, які утримуються за рахунок не бюджетних коштів, є нарахована сума податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, яка залишається в розпорядженні відповідних установ (організацій, підприємств) для здійснення рівноцінної та повної компенсації.

Таким чином, порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу рівноцінну грошову компенсацію податку на доходи фізичних осіб, утриманого із частини грошового забезпечення нарахованого на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 року у справі №240/12130/22.
Щодо позовних вимог про нарахування та виплату Позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення за весь час затримки виплати, слід зазначити таке.
Стаття 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі № 2050-ІІІ слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що грошове забезпечення є складовою заробітної плати та у разі несвоєчасної виплати сум грошового забезпечення громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.
Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19.

Одночасно суд враховує, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 року у справі №240/12130/22 Відповідачем було здійснено перерахунок та виплату Позивачу за період з 29.01.2020 по 24.05.2021 грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні відпустки, одноразової грошової допомоги у зв`язку зі звільненням з військової служби з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 № 294-IХ, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 № 1082-ІХ.
Суд звертає увагу, що грошова допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова компенсація за невикористані дні відпустки та одноразова грошова допомога у зв`язку зі звільненням є грошовими доходами Позивача, але мають виключно разовий характер, а тому в розумінні вимог статті 2 Закону № 2050-ІІІ не можуть вважатися доходами, несвоєчасна виплата яких підлягає компенсації.
Таким чином, Позивач має право на компенсацію втрати частини доходу у вигляді перерахованого щомісячного грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 24.05.2021 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 № 294-IХ, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 № 1082-ІХ. у зв`язку з порушенням строків їх виплати з дня виникнення у Позивача права на їх виплату (перерахунок грошового забезпечення на виконання судового рішення) по день фактичної виплати.
Порушене право Позивача в цій частині підлягає судовому захисту шляхом зобов`язання Відповідача нарахувати та виплати Позивачу компенсацію втрати такої частини доходу.

Таким чином, позовні вимоги Позивача є часткового обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог статей 139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ), про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 рівноцінної грошової компенсацію податку на доходи фізичних осіб, утриманого із частини грошового забезпечення нарахованого на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 року у справі №240/12130/22.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 рівноцінну грошову компенсацію податку на доходи фізичних осіб, утриманого із частини грошового забезпечення нарахованого на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 року у справі №240/12130/22.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу за час затримки виплати грошового забезпечення на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 року у справі №240/12130/22.
Зобов`язати Військову частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу за час затримки виплати частини грошового забезпечення нарахованого на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22.04.2024 року у справі №240/12130/22 у вигляді перерахованого щомісячного грошового забезпечення за період з 29.01.2020 року по 24.05.2021 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14.11.2019 № 294-IХ, Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 № 1082-ІХ. у зв`язку з порушенням строків їх виплати з дня виникнення у Позивача права на їх виплату (перерахунок грошового забезпечення на виконання судового рішення) по день фактичної виплати.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

20.08.26