Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
Справа № 695/912/26 
номер провадження 2/695/1679/26

29 липня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі 
судді Апанасенко К.І., 
за участю секретаря судового засідання Козлова Б.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УСТАНОВИВ:
10.03.2026 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом, в якому просив стягнути із  ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 192,79 грн. 
Позов мотивує тим, що 01.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс»  та  ОСОБА_1 уклали договір про надання споживчого кредиту № 26348252, за яким позикодавець надав ОСОБА_2 кредит у сумі 6300 грн. Відповідач свої обов`язки за вказаним договором повністю не виконав, не повернув кредитні кошти та проценти за користування кредитом у повному розмірі. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ ФК «Тайгер-Фінанс» суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.03.2026 відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У судове засідання 23.04.2026, 09.06.2026 та 29.07.2026 представник позивача не з`явився, але в позові просив здійснювати розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
У судові засідання 23.04.2026, 09.06.2026 та 29.07.2026 відповідач не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву від нього на адресу суду не надходило. 
Відповідач належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до положень статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справу, про що вказано в позовній заяві, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи.
Згідно з ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
01.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс»  та  ОСОБА_1 укладено договір № 26348252 про надання кредиту. Відповідач підписав договір 01.08.2024 о 00:41 електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора nkbrvx5u, направленого на номер телефону відповідача НОМЕР_1 . 
Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 6300 грн.
Згідно пункту 1.3. договору кредит надається/видається на 360 днів з 01.08.2024 року.
Повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником відповідно до графіку платежів. Остаточна дата повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом (за умови дотримання графіку платежів) – 27.07.2025.
Згідно пункту 1.5.1. договору пільгова процентна ставка за користування кредитом становить: 1.4 відсотків в день. Особливості нарахування пільгової процентної ставки визначені п.п.2.2.2., 2.2.3. цього Договору.
Відповідно до пункту 1.6. стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 547.5 відсотків річних. Особливості нарахування стандартної (базової) процентної ставки процентів визначені п.п.2.2.2, 2.2.3 цього Договору.
Пільговий період - це період, який обирає позичальник у особистому кабінеті на сайті кредитодавця. При цьому, строк пільгового періоду починається з 1 дня строку кредитування та закінчується останнім днем, обраного позичальником строку пільгового періоду. Пільговий період не може перевищувати 30 календарних днів.
Стандартний період - це період, який починається з наступного дня після закінчення строку пільгового періоду і діє до закінчення строку кредитування, якщо інше не визначено договором.
Відповідно до п. 6.5 договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Зі змісту довідки про ідентифікацію, за підписом представника ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс», вбачається, що клієнт, з яким укладено договір про споживчий кредит № 26348252 від 01.08.2024, ідентифікований ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор nkbrvx5u, час відправки ідентифікатора позичальнику 01.08.2024 о 00:41, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор +380685134251.
Як встановлено з листа ТОВ ФК «Контрактовий дім» від 19.12.2025 № 3189-1448687724-19122025, ТОВ ФК «Тайгер-Фінанс» 01.08.2024 о 00:41 здійснило успішний переказ на суму 6300 грн за номером платіжної картки № 4441111141025480, який збігається із реквізитами, зазначеними відповідачем ОСОБА_1 при укладенні Договору про надання споживчого кредиту № 26348252 від 01.08.2024.
Отже, ТОВ «ФК «Тайгер-Фінанс» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Водночас доказів погашення боргу відповідач суду не надав. Тому в силу положень ст. 12, 81 ЦПК України суд вважає встановленим факт наявності боргу відповідача перед позивачем на суму 6300 грн.
З наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість відповідача по кредиту складає 43 192,79 грн., з яких: 6300 грн. заборгованість за тілом кредиту; 33 742,79 грн. прострочена заборгованість по відсотках; 3150 грн. прострочена заборгованість за штрафами.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів.
Частина 1 статті 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з частиною статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Укладений між сторонами кредитний договір, з огляду на встановлений статтею 204 ЦК України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та підпадає під правове регулювання Глави 71 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитними коштами суд окремо зазначає наступне.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Отже, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст 1050 ЦК України. Тобто після припинення строку кредитного договору проценти не нараховуються. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 31.10. 2018 у справі № 202/4494/16-ц.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 та від 31.10. 2018 у справі № 202/4494/16-ц.
Розрахунок процентів, проведений позикодавцем, передбачає їхній розмір 33 742,79 грн.
Наданий суду розрахунок заборгованості за договором про споживче кредитування за період з 01.08.2024 до 27.07.2025 (за 360 днів) здійснений із розрахунку ставок, передбачених у п. 1.5.1 договору, і математично є вірним.
Однак при проведенні відповідного нарахування відсотків за договором не були враховані норми Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року. Цим Законом доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1% (частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Оскільки кредитний договір укладено між сторонами після 24.12.2023, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», до правовідносин сторін мала застосовуватися норма частини 5 статті 8 Закону в новій редакції, яка обмежує розмір денної процентної ставки одним відсотком.
У такому разі нарахування відсотків за користування кредитом за період із 01.08.2024 до 27.07.2025 мало здійснюватися за ставкою 1% від залишку заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитними коштами, що в математичному розрахунку становить: 6300 * 1% * 360 днів = 22 680 грн. 
Доказів оплати відсотків відповідач суду не надав. Відповідно, заборгованість за процентами за спірним кредитним договором становить 22680 грн.
Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 3150 грн суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан, який триває дотепер.
У цій справі кредитний договір № 26348252 укладений між сторонами 01.08.2024, тобто в період дії воєнного стану в Україні. Отже, згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) штрафу за прострочення зобов`язань.
Відтак, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3150 грн. слід відмовити.
Аналізуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн, викладені в позовній заяві, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі № 2040/6747/18.
Предметом позову в даній цивільній справі є задоволення стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 43 192,79 грн.
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: договору про надання правничої допомоги №0207 від 02 липня 2025 року, укладеного між Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Фінансова Компанія «Тайгер Фінанс» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги; вартість послуг (прейскурант), в якому міститься перелік наданих правових послуг, а всього на суму 8000 грн.
Така вартість роботи адвоката, враховуючи витрачений ним час, незначну складність справи, критерій обґрунтованості та доцільності понесених витрат, визначається судом як завищена і не співмірна із затраченими зусиллями на підготовку матеріалів для подання позовної заяви до суду. 
Тому, керуючись визначеними в ЦПК України критеріями, суд вважає справедливим, розумним, пропорційним та обґрунтованим відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 2 500 грн.
Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково і стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ТОВ ФК «Тайгер-Фінанс»  заборгованість за кредитним договором № 26348252 від 01.08.2024 у розмірі 28 980 грн (6300 грн + 22680 грн).
З огляду на часткове задоволення позову, судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено в розмірі 28 980 грн (67,09 %), судовий збір підлягає стягненню в розмірі 1786,20 грн.
Керуючись ст. 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 274-282, 353-355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» заборгованість за кредитним договором у сумі 28 980 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» суму сплаченого судового збору в розмірі 1786 (одна тисяча сімсот вісімдесят шість) гривень 20 копійок та витрат на правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. 
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Тайгер-Фінанс» (79000, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 43561909).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя К.І. Апанасенко