П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 686/8475/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Порозова І.Ю. 
Суддя-доповідач - Біла Л.М. 
14 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Гонтарука В. М.  Моніча Б.С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА №06794194 від 09.03.2026 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2026 року позов задоволено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує увагу на порушенні судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також ухвалення оскаржуваного рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Представники сторін в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду справи.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За вказаних обставин, судова колегія дійшла висновку про достатність в матеріалах справи доказів для розгляду апеляційної скарги в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Постановою серії ЕНА №06794194 від 09.03.2026 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 09.03.2026 о 03 год. 45 хв., керуючи транспортним засобом «VOLKSWAGEN SHARAN» д.н.з. НОМЕР_1 , був зупинений працівниками патрульної поліції та не пред`явив посвідчення водія у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні, чим порушив п. 2.4 п. ПДР України.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів, надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, виходить з наступного.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі – ПДР України).
Пунктом 1.1. ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Положеннями пунктів 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України від 06.11.2015р № 1376.
В іншому випадку, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України в рішенні від 22.12.2010р у справі № 23-рп/2010.
Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.
При цьому, судова колегія звертає увагу на приписи ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», якими відзначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Як встановлено з наявних матеріалів справи, відповідачем у встановлений судом строк не було надано відзиву на позовну заяву та доказів відеофіксації вчиненого позивачем правопорушення.
Вказані докази долучені до матеріалів справи лише разом з апеляційною скаргою, що позбавляє суд апеляційної інстанції надати їм належну та об`єктивну оцінку, позаяк останні не були предметом дослідження в суді першої інстанції.
До того ж, апелянтом належним чином не обгрунтована неможливість подання вказаних доказів до суду першої інстанції.
Таким чином, суд апеляційної інстанції відхиляє посилання апелянта на те, що відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, якими зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення за участі позивача, в повному обсязі підтверджується наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення. 
Відтак, єдиними доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення є складені працівниками поліції протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Як вбачається з матеріалів справи, 09.03.2026 о 04 год. 11 хв., працівником УПП в Хмельницькій області відносно позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення відповідно до п. 5 якого особу встановлено: посвідчення водія НОМЕР_2 , а у п. 6 протоколу зазначено транспортний засіб, яким керувала особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - «SKODA OKTAVIA» д.н.з. НОМЕР_3 .
Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власником автомобіля марки «SKODA OKTAVIA», номерний знак НОМЕР_3 є ОСОБА_1 .
В свою чергу, на виконання запиту суду першої інстанції Управлінням патрульної поліції в Хмельницькій області надіслано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6794194 від 09.03.2026.
Як вбачається із змісту вказаного документу, 09.03.2026 о 03 год. 45 хв. водій, керуючи транспортним засобом, був зупинений згідно п. 7 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію», не пред`явив у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані,що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.4 п. ПДР України – керування транспортним засобом особою, яка не пред`явила посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
При цьому, у п. 4 оскаржуваної постанови зазначено прізвище, ім`я та по-батькові особи, щодо якої розглядається справа, а саме ОСОБА_1 , а також вказано адресу його місця проживання.
Водночас у п. 5 вказаної постанови зазначено транспортний засіб, який був зупинений «VOLKSWAGEN SHARAN» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 .
Досліджені протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 610014 та постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6794194 від 09.03.2026, дають підстави погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність суттєвих суперечностей, а саме щодо встановлення особи водія транспортного засобу, а також марки та номерного знаку транспортного засобу, який був зупинений.
Крім того, як зазначено в оскаржуваній постанові, її копію було надіслано позивачу 09.03.2026 року рекомендованим листом, однак вказане жодними документам не підтверджується. Отже справа про притягнення позивача до адміністративної відповідальності розглянута у відсутності та без відома самого позивача.
Зазначені вище документи були складені одним і тим самим працівником поліції – молодшим лейтенантом поліції – Навроцьким Миколою Івановичем, із часовим інтервалом близько 10-20 хвилин.
Судова колегія наголошує, що як було відзначено вище, на спростування вказаного відповідачем жодних доказів суду першої інстанції, зокрема, відеозапису з нагрудних камер працівника поліції, надано не було.
Таким чином, враховуючи наявність суттєвих розбіжностей у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 610014 та постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6794194 від 09.03.2026, не доведення відповідачем обізнаності позивача про те, що відносно нього було складено оскаржувану постанову, суд першої інстанції вірно виснував про протиправність постанови серії ЕНА №6794194 від 09.03.2026 року та наявність підстав для її скасування
Судова колегія зауважує, що саме по собі описування адміністративного правопорушення в постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.132-1КУпАП відповідач не надав.
Стаття 62 Конституції України визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції, яке переглянуто колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги, скасуванню не підлягає.. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 травня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Моніч Б.С.