Справа № 522/2896/26-Е
Провадження № 2/522/5930/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Абухіна Р.Д.,
за участі секретаря судового засідання Гудзюк Ю.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 05.02.2024 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №7639226, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 5 500 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору, внаслідок чого за останнім утворилась заборгованість у загальному розмірі 16 252,70 грн. 
28.05.2024 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ, згідно умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №7639226 від 05.02.2024. Позичальник не здійснив платежів на користь нового кредитора до подання позовної заяви, томузаборгованість відповідача перед позивачем становить 16 252,70 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 5 436,31 грн.; заборгованість за відсотками – 10 541,39 грн.; заборгованість за комісією – 275,00 грн. Просив стягнути зазначену заборгованість за кредитним договором, судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Ухвалою Приморського районного суду від 06.03.2026 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання та викликом сторін. Також, ухвалою від 06.03.2026 витребувано у АТ «Універсал Банк» письмові докази, які становлять банківську таємницю, зокрема інформацію та докази, що підтверджують факт зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника ОСОБА_1 .
Також, ухвалою суду від 24.06.2026 повторно витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію про надходження на рахунок банківської картки НОМЕР_1 коштів у розмірі 5500 грн. в період з 05.02.2024 по 12.02.2024 року із зазначенням усіх наявних у справі ідентифікаційних даних відповідача, оскільки 26 березня 2026 року на виконання ухвали про витребування доказів від 06 березня 2026 року надійшла відповідь АТ «Універсал Банк», в якій зазначено, що за наданими даними картки № НОМЕР_1 не вдалось визначити отримувача картки. У зв`язку з чим просили надати повний номер картки отримувача для можливості ідентифікації власника та платежу та повних ідентифікаційних даних.
В судове засідання представник позивача не з`явився, у письмових заявах від 03.04.2026, 22.05.2026 та 29.07.2026 просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток за місцем проживання. Заяв, клопотань або відзиву до суду не надходило.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 31 серпня 2026 року.
Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.
05.02.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1  укладено договір про споживчий кредит №7639226, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 5 500 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором.
Згідно п. 2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти НОМЕР_1 .
Згідно з розрахунком заборгованості за вищевказаним кредитним договором, загальна сума заборгованості відповідача складає 16 252,70 грн., з яких: 5 436,31 грн. - тіло кредиту, 10 541,39 грн. - заборгованість за відсотками, 275 грн. - комісія.
28.05.2024 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 106-МЛ, згідно умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №7639226 від 05.02.2024..
Позивачем було подано клопотання про витребування доказів на підтвердження факту зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача, яке ухвалою суду від 06.03.2026 було задоволено.
На виконання ухвали суду від 06.03.2026, АТ «Універсал Банк» було надано відповідь, в якій зазначено, що за наданими даними картки № НОМЕР_1 не вдалось визначити отримувача картки. У зв`язку з чим просили надати повний номер картки отримувача для можливості ідентифікації власника та платежу та повних ідентифікаційних даних.
Ухвалою суду від 24.06.2026 повторно витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію про надходження на рахунок банківської картки НОМЕР_1 коштів у розмірі 5500 грн. в період з 05.02.2024 по 12.02.2024 року із зазначенням усіх наявних у справі ідентифікаційних даних відповідача.
16.07.2026 від АТ «Універсал Банк» надійшла відповідь, в якій зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ), Банком не було імітовано банківську картку № НОМЕР_1 .
Вирішуючи спір суд виходить із наступного.
Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 зазначеного Закону передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Водночас електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
При цьому, з системного аналізу зазначених вище положень закону вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як передбачено ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Кредитний договір, як і договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З матеріалів справи слідує, що звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором №7639226 від 05.02.2024, позивач посилався на те, що Договір укладено за допомогою інформаційно-комунікаційної системи товариства, шляхом підписання його тексту електронними підписами почергово споживачем – в Особистому кабінеті, та товариством (п. 7.1 кредитного договору).
На підтвердження виконання товариством зобов`язань щодо перерахування коштів за кредитним договором надано копію Платіжного доручення №122110359 від 05.02.2024 про перерахування коштів за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №7639226 від 05.02.2024.
Разом з тим, позивачем не надано належного доказу того, що заявлена сума кредитних коштів в розмірі 5 500 грн. була перерахована на картковий рахунок, який належить відповідачу.
У позовній заяві позивачем з посиланням на те, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не має інших доказів, які б підтверджували перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 просив витребувати в АТ «Універсал Банк» інформацію на підтвердження перерахунку кредитних коштів на картковий рахунок відповідача, зокрема: інформацію про надходження на рахунок банківської картки НОМЕР_1 коштів у розмірі 5500 грн. в період з 05.02.2024 по 12.02.2024 року.
Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до листа АТ «Універсал Банк» від 16.07.2026 № Е/8018-В, на ім`я ОСОБА_1 банком не було емітовано картку № НОМЕР_1 ; зазначена картка в банку не обслуговується за клієнтом ОСОБА_1 .
Таким чином, з наявних у матеріалах справи доказів неможливо встановити, яким саме чином стосується - переказ у розмірі 5 500 грн. на картку № НОМЕР_1 відповідача ОСОБА_1 . Зокрема, неможливо встановити належність картки відповідачу чи зазначення ним такого номеру картки під час оформлення заявки, як і відсутня будь-яка прив`язка даного переказу саме до цього кредитного договору.
Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, щодо відсутності належних та допустимих доказів здійснення безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника, у зв`язку із чим позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №7639226 від 05.02.2024 не підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача не підлягають стягненню судові витрати, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 289, 354 ЦПК України, суд-
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №7639226 від 05.02.2024 - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 31 серпня 2026 року.

Суддя          Р. Д. Абухін

31.08.2026