Справа № 712/9074/26
Провадження № 2/712/4878/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 серпня 2026 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого - судді Пономаря В.О.,
за участю секретаря судового засідання Махнюк А.О.,
позивачки ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий виклад позицій сторін
1.1. Позовні вимоги та їх обґрунтування
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання їхнього малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На обґрунтування позову зазначила, що 22.08.2021 сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.07.2025 розірвано. Спільний син сторін проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на її утриманні.
За твердженням позивачки, відповідач не бере належної участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини. Відомості про його офіційне працевлаштування їй невідомі. Підприємницьку діяльність відповідача припинено у 2025 році. Водночас відповідач є працездатним, має нерухоме майно, інших осіб на утриманні не має та спроможний надавати дитині належне матеріальне забезпечення.
Посилаючись на необхідність збереження звичного для дитини рівня життя та забезпечення її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
1.2. Заперечення відповідача
У відзиві ОСОБА_2 не заперечував свого обов`язку утримувати сина та визнав позов у частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Водночас відповідач заперечував проти визначення аліментів у розмірі 1/2 частини доходу. Вказував, що позивачка не подала розрахунку щомісячних потреб дитини, доказів особливого стану її здоров`я, додаткових чи підвищених витрат, а також доказів такого матеріального становища відповідача, яке дозволяло б стягувати половину всіх його доходів. На його думку, наявність у власності нерухомого майна та попередня реєстрація фізичною особою - підприємцем самі по собі не підтверджують розміру поточного доходу.
Також відповідач послався на розписку від 24.03.2026, у якій позивачка зазначила про відсутність претензій щодо сплати аліментів на березень 2026 року, та просив урахувати рівність обов`язків обох батьків щодо утримання дитини.
1.3. Пояснення сторін у судовому засіданні
У судовому засіданні позивачка підтримала позов. Пояснила, що відповідач офіційно не працює, однак має значні статки. Зазначила, що заявлену частку аліментів визначила з урахуванням рівня життя, який склався у дитини, та необхідності його подальшого забезпечення.
Відповідач позов визнав частково. Повідомив, що працює та отримує заробітну плату близько 24 000 грн на місяць. Зазначив, що за наявності домовленості з матір`ю дитини готовий добровільно сплачувати й більше ніж 1/4 доходу, однак просив суд визначити аліменти саме у цій частці. На думку відповідача, частковий спосіб стягнення забезпечить збільшення фактичної суми аліментів у разі його кар`єрного зростання та підвищення заробітної плати.
2. Рух справи
Позовну заяву подано 01.07.2026 до Соснівського районного суду м. Черкаси.
Ухвалою судді від 02.07.2026 позовна заява залишена без руху. 
Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 08.07.2026 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відповідача 20.07.2026 подав відзив на позовну заяву.
Після заслуховування пояснень сторін та дослідження письмових доказів 14.08.2026 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.
3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 , 22.08.2021 зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 1575.
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 25.03.2022. У свідоцтві батьком дитини зазначено ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_1 .
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.07.2025 у справі № 712/7355/25 шлюб між сторонами розірвано, позивачці відновлено дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ». Рішення набрало законної сили 04.08.2025.
Малолітній ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю. Цю обставину сторони не оспорювали.
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 був зареєстрований фізичною особою - підприємцем з 28.09.2016, а 28.08.2025 внесено запис про припинення підприємницької діяльності за його рішенням.
З інформації про речові права на нерухоме майно вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру загальною площею 56,9 кв. м, житловою площею 33,7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 .
Із розписки від 24.03.2026 вбачається, що позивачка підтвердила виконання відповідачем фінансових зобов`язань та відсутність станом на березень 2026 року претензій щодо сплати аліментів. Зміст цієї розписки стосується визначеного в ній періоду й не підтверджує існування між сторонами договору про утримання дитини на майбутнє.
У судовому засіданні відповідач визнав, що працює та отримує близько 24 000 грн щомісячно. Інших дітей чи непрацездатних осіб на своєму утриманні відповідач не зазначив й матеріали справи таких відомостей не містять.
Отже, між сторонами відсутній спір щодо обов`язку відповідача утримувати малолітнього сина та щодо стягнення аліментів у частці від його доходу. Спір стосується розміру такої частки: позивачка наполягає на 1/2 доходу, відповідач визнає обґрунтованою 1/4 доходу.
4. Норми права, які застосував суд
Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню їхніх інтересів.
За статтями 18, 27 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини та забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для її розвитку.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками та їхнє проживання окремо від дитини не впливають на обсяг їхніх прав і не звільняють від обов`язків щодо дитини.
За статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина третя статті 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків чи інших законних представників дитини, разом з яким вона проживає.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я і матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей та непрацездатних членів сім`ї; наявність у платника рухомого й нерухомого майна, грошових коштів та майнових прав; доведені стягувачем значні витрати платника, джерело походження коштів на які ним не доведено; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на дитину, визначається судом.
Частина п`ята статті 183 СК України визначає розміри вимог, які можуть бути розглянуті в наказному провадженні: на одну дитину - 1/4, на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей - 1/2 заробітку (доходу) платника. Ця норма встановлює розмір безспірної вимоги для видачі судового наказу, однак не встановлює ані незмінного розміру, ані верхньої межі аліментів, які можуть бути визначені судом у позовному провадженні. У позовному провадженні розмір частки визначається за обставинами конкретної справи з урахуванням критеріїв статті 182 СК України.
Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Обставини, які визнаються учасниками справи, відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо їхньої достовірності або добровільності визнання.
5. Оцінка суду
5.1. Щодо обов`язку відповідача утримувати дитину
Батьківство відповідача, проживання дитини з позивачкою та обов`язок відповідача брати участь у її утриманні сторонами не заперечуються. Відповідач визнав позов у частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 доходу, а тому наявні правові підстави для їх присудження.
Розписка від 24.03.2026 року не звільняє відповідача від подальшого виконання батьківського обов`язку. Право на аліменти належить дитині, має триваючий характер і не може бути припинене односторонньою заявою одного з батьків щодо окремого минулого періоду.
5.2. Щодо розміру аліментів
Визначаючи розмір аліментів, суд виходить передусім із найкращих інтересів дитини та необхідності забезпечити їй стабільне матеріальне утримання. Разом із тим принцип пріоритету інтересів дитини не звільняє суд від обов`язку перевірити співмірність заявленої частки з установленими потребами дитини, матеріальним становищем обох батьків та іншими обставинами, передбаченими статтею 182 СК України.
Суд ураховує, що дитина сторін є малолітньою, проживає з матір`ю та потребує постійного забезпечення харчуванням, одягом, житлом, медичним доглядом, умовами для виховання й розвитку. Позивачка, з якою проживає дитина, виконує свій обов`язок не лише шляхом грошових витрат, а й щоденним доглядом, організацією побуту та вихованням дитини.
Разом із тим матеріали справи не містять розрахунку фактичних щомісячних витрат на дитину, документів про наявність у неї особливих потреб, захворювань, необхідність постійного лікування, реабілітації, спеціального навчання чи інших обставин, що об`єктивно зумовлювали б визначення аліментів у розмірі половини всіх доходів відповідача. Усні пояснення позивачки про звичний рівень життя дитини суд ураховує, однак самі по собі вони не дають змоги встановити конкретний обсяг витрат і не є достатньою підставою для стягнення 1/2 доходу.
Посилання позивачки на значні статки відповідача частково підтверджується наявністю в нього квартири. Проте сама по собі наявність одного об`єкта житлової нерухомості та припиненої у 2025 році реєстрації як фізичної особи - підприємця не доводить одержання прихованих або істотно більших за визнані доходів. Позивачка не подала доказів наявності у відповідача інших активів, грошових коштів, доходів від використання квартири, значних витрат, що перевищують задекларований дохід, або інших обставин, передбачених пунктами 3-1, 3-2 частини першої статті 182 СК України.
Водночас відповідач є працездатним, працює, отримує близько 24 000 грн щомісячно, має у власності нерухоме майно та, за наявними матеріалами, не утримує інших дітей або непрацездатних осіб. Отже, він має можливість сплачувати аліменти у частці від доходу, а мінімальний гарантований розмір забезпечує захист дитини на випадок зменшення чи відсутності офіційного доходу.
Суд відхиляє довід відповідача про те, що 1/4 доходу є безумовно встановленим законом розміром аліментів на одну дитину. Частина п`ята статті 183 СК України регулює наказне провадження, тоді як у цій справі суд визначає розмір аліментів індивідуально. Проте за встановлених обставин саме 1/4 частина доходу відповідача є необхідною, достатньою та співмірною: вона враховує звичайні потреби малолітньої дитини, визнаний відповідачем дохід, відсутність у нього інших утриманців і одночасний обов`язок матері брати участь у матеріальному забезпеченні дитини.
Заява відповідача про готовність за домовленістю сплачувати більше ніж 1/4 доходу свідчить про можливість добровільної додаткової участі в утриманні сина, однак не є безумовним визнанням позову в розмірі 1/2 доходу та не утворює підстав для покладення такого обов`язку судовим рішенням. Присуджений розмір не обмежує відповідача в праві добровільно надавати дитині додаткові кошти або укласти з позивачкою договір про сплату аліментів.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню: з відповідача потрібно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У задоволенні вимоги про стягнення аліментів у більшій частці належить відмовити.
Водночас суд звертає увагу на те, шо відповідно до частини 1 статті 192 СК України ромір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
5.3. Щодо часу, з якого присуджуються аліменти
Позов подано до суду 01.07.2026. Тому відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти підлягають стягненню з 01.07.2026 і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.
6. Розподіл судових витрат
Позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з іншої сторони в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Оскільки суд установив наявність у відповідача обов`язку сплачувати аліменти та задовольнив позов у відповідній частині, з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268, 274, 430 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.07.2026 і до досягнення повноліття ОСОБА_3 .
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути із  ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 331 грн 20 коп.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 19.08.2026.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя            В.О. Пономар